Окрема думка судді ОСОБА_1 
до постанови Касаційного кримінального суду
від 01 квітня 2025 року у справі № 162/798/20
 
1. Я розійшовся з колегами лише у висновку щодо обґрунтованості призначеного покарання.
2. Засуджений, об`їжджаючи перешкоду, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з мотоциклом, що мало фатальні наслідки для водія і пасажира мотоциклу. Він визнаний винуватим за частиною 3 статті 286 КК, яка передбачає за порушення водієм правил безпеки дорожнього руху, яке спричинило загибель кількох осіб, позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. 
4. Відповідно до частини 2 статті 65 КК більш суворий вид покарання з числа передбачених за злочин призначається лише у разі, якщо є підстави вважати, що менш суворе покарання недостатнє для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Це положення рівним чином стосується застосування більш тривалого строку покарання з передбачених відповідним законом. 
5. За висновком суду, обтяжуючих обставин в цій справі не встановлено. Тим не менше, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд призначив максимальне з передбачених законом покарань, не навівши належного обґрунтування.
6. Суд зазначив:
«Виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, конкретні обставини справи, характер та зміст допущених порушень ПДР, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, враховуючи позицію потерпілих щодо міри покарання».
7. Це абсолютно беззмістовна мотивація. Що означає «фактична» тяжкість злочину у розумінні суду? Вона якась більш тяжка ніж визначена законом, який за злочин такої тяжкості передбачив також і менш тривалі строки позбавлення волі? Які саме деталі обстановки обстановки, спосіб і місце вчинення призвели до збільшення покарання до максимальної межі? Жодних обставин, заради яких проведено судовий розгляд, судом не вказано, і не пояснено, як ці обставини вплинули на рішення суду.
10. Суд також вважав, що позитивні характеристики засудженого, сталий соціальний статус, наявність на утриманні дітей «мають формальний характер» і «не зменшують суспільної небезпечності» засудженого. 
11. Як і з «фактичною» тяжкістю, своє розуміння «формального» характеру реальних малолітніх дітей або інших обставин суд залишив без пояснення.
12. Також суд не обгрунтував, у чому полягає суспільна небезпечність засудженого, одразу перескочивши до висновку, що ніякі встановлені ним обставини цю невстановлену небезпечність не зменшують.
13. Також суд в обгрунтування максимальної тяжкості покарання послався на захисну позицію засудженого, який «визнав себе винним лише у порушенні одного із семи пунктів Правил дорожнього руху». 
14. Збільшення покарання за намагання захищатися від обвинувачення - є відвертим порушенням права на захист обвинуваченого, яке цей Суд не може толерувати. В обставинах цієї справи ця аргументація виглядає ще більш недолугою, оскільки апеляційна інстанція виключила з обвинувачення порушення п`яти з семи пунктів Правил дорожнього руху.
15. Дискреція суду призначати покарання у межах, визначених законом, про яку перша і друга інстанція розлого розмірковують, не означає права суду обирати покарання навмання, без належного обгрунтування або з опорою не неприпустимі доводи. Тому я вважаю рішення в частині призначення покарання таким, що не обгрунтовує його справедливість обставинами справи.
 
Суддя                                                                         ОСОБА_3