Справа № 161/9299/24  Провадження №33/802/287/25 	Головуючий у 1 інстанції:Черняк В. В. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2025 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2025 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 11 травня 2024 року о 03 год 10 хв, на вул. Рівненській, 154 у м. Луцьку, Волинської області, керував транспортним засобом марки «Buick Regal» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР).
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на її необґрунтованість через неповноту дослідження наявних у справі доказів та помилковість їх оцінки. Заперечує наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння та стверджує, що від проходження огляду з використанням спеціального технічного засобу відмовився лише через неможливість його проходження з невідомих йому причин. На момент проведення огляду, свідки були відсутні, а відеозапис з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції не є безперервним, що позбавляє можливості встановити фактичні обставини вчиненого. Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог КУпАП, тому не може бути покладений в основу доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У матеріалах справи відсутній сертифікат перевірки приладу, з використанням якого, йому пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Тобто, матеріали свідчать про недотримання, у цьому конкретному випадку, установленого ст. 266 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також додатково стверджує про порушення його права на захист через розгляд даної справи у суді першої інстанції у його відсутності та захисника. За таких обставин, просить постанову судді від 14 лютого 2025 року стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити. Водночас просить поновити процесуальний строк на її апеляційне оскарження та визнати причини його пропуску поважними. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги в частині поважності підстав поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду, вважаю наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку поважними, а його клопотання підставним.
ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомлений про розгляд даної справи стосовно нього у апеляційному суді, що стверджується наявною у матеріалах справи телефонограмою за № 606 від 18 квітня 2025 року, складеною секретарем судового засідання відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду кримінальних справ Ольгою ТАРНОВСЬКОЮ, в судове засідання не з`явився. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи, до апеляційного суду, від нього не надходило.
А тому, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу такого висновку.
У поданій апеляційній скарзі, серед іншого, йдеться про безпідставний розгляд даної справи у відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності що, як він стверджує, стало наслідком порушення його права на захист. 
Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено можливість розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови вжиття судом заходів для її своєчасного сповіщення про місце та час розгляду справи, і за наявності даних про таке її сповіщення, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як стверджується змістом оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 , будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, згідно довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber» на мобільний номер телефону (SIM-карта) НОМЕР_2 , до суду не з`явився, про причини неявки не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, від нього не надходило. Його захисником – адвокаткою Грибан Ж.В., на адресу суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке не було взяте до уваги судом та розцінене як таке, що подане з метою затягування строків розгляду даної справи. 
І такі його мотиви, з огляду на наявні у її матеріалах письмові заяви адвокатки Грибан Ж.В. про відкладення розгляду справи із різних підстав, подані на кожне із судових засідань, починаючи з 30 травня 2024 року, є достатньо обґрунтованими. 
У зв`язку із цим, розгляд даної справи проведено у відсутності першої на законних підставах, що також узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, і підстав вважати право на захист ОСОБА_1 , який процесуальним правом бути безпосередньо почутим, у тому числі, апеляційним судом, не скористався.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Поміж тим, стверджуючи про порушення його права на захист, ОСОБА_1 не скористався процесуальним правом надати свої пояснення щодо обставин вчиненого на стадії розгляду даної справи у апеляційному суді.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо заперечення обґрунтованості оскаржуваної ним постанови судді, слід зазначити таке. 
Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
?Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю стверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 879082 від 11 травня 2024 року стосовно ОСОБА_1 , у якому зафіксовано наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, на момент зупинки транспортного засобу під його керуванням поліцейським, зокрема: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення та координації рухів, а також відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, даними рапорту поліцейського, якими установлено, що автомобіль під керуванням першого, був зупинений поліцейськими через порушення його водієм п. 8.5.1 ПДР (перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки), а також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу до найближчого закладу охорони здоров`я - КП «ВОПЛ м. Луцьк», у яких не лише продубльовано виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а і зафіксовано відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у найближчому закладі охорони здоров`я.
Відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення таз урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття доказом вини ОСОБА_1 стверджується, що транспортний засіб під його керуванням було зупинено за порушення ним вимог п. 8.5.1 ПДР, через що поліцейським стосовно нього було винесено постанову серії ЕНА № 2118209 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, а в процесі спілкування із ним, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та озвучено вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 , першочергово, погодився його пройти, однак вказівки поліцейських по продуванню мундштука не виконував, не набирав достатній об`єм повітря та відмовився проходити такий огляд, у встановленому законом порядку. При цьому, був інформований поліцейськими стосовно наслідків такої відмови. 
Заперечуючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, які б слугували підставою для проходження ним відповідного огляду, як на відео, так і у поданій апеляційній скарзі, він же не заперечує факт вживання алкоголю в цей день – бокалу шампанського. Тобто, такі його доводи убачаються достатньо суперечливими. 
Зазначений відеозапис хоча і не є безперервним, як стверджує апелянт, проте на ньому фактично відображено усі обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП починаючи з моменту зупинки транспортного засобу під його керуванням. І такі події є логічними та хронологічно послідовними. Попри заперечення стосовно сприйняття та оцінки даного відеозапису як належного та допустимого доказу, перший не заперечує перебіг події вчиненого, відображеної на цьому відео, у тому числі, конкретно із його участю. Інших вагомих аргументів не брати його до уваги та не оцінювати як доказ, не наведено та не установлено. 
З огляду на це, процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння, повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання. Аналіз зафіксованих на відео обставин вчиненого, не викликає неоднозначного сприйняття поведінки ОСОБА_1 , яка цілком підставно була оцінена поліцейськими та суддею – як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відсутність двох свідків, виправдане застосуванням поліцейським під час проведення огляду особи технічних засобів відеозапису, що узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 266 КУпАП.
Тому, при перевірці доводів апеляційної скарги, підстав стверджувати, що процедура його огляду на стан сп`яніння проведена із суттєвими порушеннями, не установлено, як і не відповідностей проколу про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП вимогам ст. 256 КУпАП. 
Ураховуючи усе вищевикладене у своїй сукупності та взаємозв`язку, вважаю висновки судді про порушення водієм пункту 2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильними.
Відтак, при винесенні оскаржуваної постанови, суддею не допущено порушень вимог КУпАП, які могли б вплинути на законність висновків суду, тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а постанова судді першої інстанції – без зміни.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2025 року. 
Подану ним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2025 року стосовно нього – без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: