12.05.25
22-ц/812/680/25
Провадження № 22-ц/812/680/25         

П О С Т А Н О В А 
іменем України

05 травня 2025 року                                                м. Миколаїв
справа № 490/11706/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О., 
розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , подану його представником -
адвокатом Кірюшиним Артемом Андрійовичем,
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 27 лютого 2025 року суддею Саламатіним О.В. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до
ОСОБА_1 
про стягнення кредитної заборгованості, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У грудні 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позивач зазначав, що 13 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та   ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику №3357660324, за яким останній отримав 5 000 грн та зобов`язався повернути їх зі сплатою процентів у порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з умовами договору, плата за коштами становить 1,5% на день (781,71% річних) за зниженою процентною ставкою та 2,2% у день (803% річних) - за базовою. Строк кредиту - 360 днів.
               Посилаючись на невиконання позичальником кредитних зобов`язань, товариство просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка станом на дату підготовки позовної заяви складає 36 460 грн, із них 5 000 грн - за тілом кредиту та 31 460 грн - за відсотками.
         Відповідач ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений судом шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України, однак правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Справа розглянута судом у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2025 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 36 460 грн, з яких 5 000 грн за тілом кредиту та 31 460 грн за відсотками.
Також з відповідача на користь позивача стягнуто 2 422 грн. судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю невиконання позичальником ОСОБА_1 своїх кредитних зобов`язань перете ТОВ «Іннова Фінанс». 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кірюшин А.А., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована недоведеністю укладення кредитного договору та перерахування позичальнику ОСОБА_1 кредитних коштів. При цьому апелянт зазначає, що не вчиняв дій, спрямованих на укладення кредитного договору та отримання коштів за ним. 
Крім цього апелянт посилався на відсутність у справі розрахунку заборгованості, яка давала б можливість перевірити сплату кредиту та нарахування заборгованості за договором.
Також апелянт зазначав, що згідно положень пункту 2.5 Кредитного договору строк кредиту (строк дії договору) становить 360 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування. Таким чином обов`язок з повернення суми кредиту та відсотків за ним у відповідача виникає 08 березня 2025 року. Отже, звернувшись до суду у грудні 2024 року, позивач порушив питання щодо стягнення коштів, строк сплати яких ще не настав. 
При цьому позивач не виконав приписи пункту 6.4 Договору, за яким у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника ат/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену у договорі (або окремо надану) та/ або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані ним у договорі (або окремо повідомлені), у тому числі з використанням месенджерів (вайбер, телеграм, тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. 
Також у даному випадку необхідно застосовувати положення Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, в частині обов`язковості досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Узагальнені доводи інших учасників 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Іннова Фінанс» просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Товариство посилалося на приписи Закону України «Про електронну комерцію» з дотриманням яких було укладено договір позики.
Зазначало, що одноразові ідентифікатори, які були надіслані ОСОБА_1 , є складною алфавітно-цифровою послідовністю (комбінацією цифр і літер) та є різними для договору та паспорту кредиту, що унеможливлює випадкове підписання електронних документів та є усвідомленою дією відповідача.
Також апелянт зазначав, що заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач не надав жодних доказів, які спростовували б перерахування на належний йому рахунок грошових коштів, зокрема такого, як виписка з особового рахунку.
Крім того ТОВ «Іннова Фінанс» зазначало, що позичальник не сплатив жодного платежу за договором позики тому заборгованість розрахована з застосуванням процентної ставки 2,2%.
2.Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 38 882, 40 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.
Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України  у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 13.03.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику №3357660324 який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (22lwojf8m).
       Відповідно до Договору позики Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику Позику на суму у розмірі 5 000 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування Позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п. 2.6.2. та п. 2.6.3. цього Договору, його додатків.
       Основні умови Договору щодо надання коштів у позику: п. 2.4. Тип кредиту - кредит; п. 2.7. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби; п. 2.5. Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів; п. 3.2. Дата надання кредиту: 13.03.2024 року або наступний за ним календарний день; п. 2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору; п. 2.6.2. Знижена процентна ставка 1.5% в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені цим договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 36 460 гривень, з яких: 5 000 гривень -заборгованість за тілом кредиту; 31 460 гривень заборгованість за процентами, проценти нараховувалися по 24.12.2024 року включно.
Позиція апеляційного суду
З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що 13 березня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та   ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику №3357660324, за яким останній отримав 5 000 грн та зобов`язався повернути їх зі сплатою процентів у порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з умовами договору, плата за користування кредитом становить 1,5% на день (781,71% річних) за зниженою процентною ставкою та 2,2% у день (803% річних) - за базовою. Строк кредиту - 360 днів.
На підтвердження факту укладення договору вказує також те, що одноразові ідентифікатори, які були надіслані ОСОБА_1 та використовувалися для укладення договору, є складною алфавітно-цифровою послідовністю (комбінацією цифр і літер) та є різними для договору та паспорту кредиту. Отже випадкове підписання електронних документів виключається. Таким чином укладення договору позики паспорту споживчого кредиту є усвідомленою дією відповідача.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно укладеного між сторонами договору (пункт 6,4) у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника ат/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену у договорі (або окремо надану) та/ або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані ним у договорі (або окремо повідомлені), у тому числі з використанням месенджерів (вайбер, телеграм, тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. 
У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». 
Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
                Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. 
Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Доказів направлення позичальнику ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення позики ТОВ «Іннова Фінанс» не додано ні до позовної заяви, ні до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якій він посилався на те, що такої вимоги не отримував.
Тільки у день слухання справи судом апеляційної інстанції, товариство надало апеляційному суду «Інформацію з реєстру СМС-повідомлень», в якій зазначено, що 17 травня 2024 року на номер телефону НОМЕР_1 відправник - фінсфера направив повідомлення з текстом «згідно пункту 6.4 договору, вимога компанії, дострокове виконання зобов`язання за кредитом у повному обсязі! 0800310121».
Однак, колегія суддів доходить висновку, що надана інформація у такому вигляді не може свідчити про направлення позичальнику ОСОБА_1 вимоги про дострокове виконання зобов`язання за договором позики від 13 березня 2024 року, оскільки з тексту повідомлення не вбачається яка саме компанія вимагає дострокового виконання, якого саме зобов`язання (за яким договором) та у якому розмірі.
Крім того, апеляційний суд розцінює цю інформацію як додатковий доказ, який не може бути прийнятий до уваги, оскільки без відповідних на те підстав він не був наданий суду першої інстанції. Також цей доказ не був наданий позивачем у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як на довід апеляційної скарги про неотримання досудової вимоги. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає доведеним факт невиконання ТОВ «Іннова Фінанс» пункту 6.4 договору позики та направлення ОСОБА_1 вимоги про дострокове виконання зобов`язання.
За таких обставин суд доходить висновку, що у ОСОБА_1 не виникло зобов`язання щодо повернення позики у визначеному позивачем розмірі. 
Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що позивачем не було надано суду ні виписки по рахунку, ні розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , з яких було б можливо зробити висновок про період утворення заборгованості, чи сплачувались взагалі кошти відповідачем та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі, та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом,
До позовної заяви ТОВ «Іннова Фінанс» додало лише графік платежів, що був підписаний сторонами у день укладення договору.
Отже, суд не має жодної можливості самостійно визначити розмір заборгованості, яка існує у відповідача.
Також з матеріалів справи неможливо встановити станом на яку дату позивачем визначено розмір заборгованості, оскільки у позовній заяві позивач зазначає «станом на дату підготовки позовної заяви».
Крім цього, у позовній заяві ТОВ «Іннова Фінанс» вказує про нарахування відсотків за користування коштами у розмірі 2,2 % на день у відповідності з пунктом 2.6.2 договору - за стандартною процентною ставкою.
При цьому позивачем неоьгрунтовано залишено поза увагою пункт 2.6.2 договору, яким визначено знижену процентну ставку у розмірі 1,5% на день.

Отже, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють договірні правовідносини, а тому ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, строк виконання якої станом на день звернення ТОВ «Фннова Фінанс» не настав.
Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для скасування рішення суду, ухвалення у справі нового судового рішення про відмову у позові. 

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Кірюшиним Артемом Андрійовичем задовольнити.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня  ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук

Судді:                                                Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська                
       
---------------------------------
Повну постанову складено 12 травня 2025 року