УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 396/2453/23
провадження № 51-1295 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої                        ОСОБА_5 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2024 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від                     21 січня 2025 року, 
встановив:
Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада                    2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5  засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21 січня 2025 року, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2024 року повернуто захиснику разом із доданими до неї матеріалами. 
Захисник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Водночас, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог                 ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Проте захисник, оскаржуючи ухвалу Кропивницького апеляційного суду від                     21 січня 2025 року, взагалі не обгрунтовує, яких порушень закону допустився вказаний суд, повертаючи його апеляційну скаргу на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2024 року, які б були підставами для скасування судового рішення.
Водночас захисник у поданій касаційній скарзі вказує на незаконність вироку Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада                 2024 року, який в апеляційному порядку не переглядався, тому відповідно до                ст. 424 КПК України не є судовим рішенням, яке може бути предметом касаційного розгляду.
Крім того, згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте у поданій касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада                2024 року, який не є предметом касаційного перегляду, чим допускає протиріччя.
Водночас захисник не зазначає у прохальній частині касаційної скарги, яке рішення необхідно прийняти суду касаційної інстанції відповідно до вимог ст. 436 КПК України щодо оскаржуваної ним ухвали Кропивницького апеляційного суду від 21 січня 2025 року про повернення його апеляційної скарги. 
Крім того, всупереч положень ч. 4 ст. 427 КПК України до касаційної скарги захисника не додані оформлені належним чином усі документи, які підтверджують його повноваження відповідно до ст. 50 КПК України, а саме, копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю.
Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої                         ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                                ОСОБА_3