ПОСТАНОВА 
Іменем України

11 березня 2025 року                                                         м. Кропивницький

справа № 394/799/24
провадження № 22-ц/4809/163/25 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
               головуючого судді: Дуковського О.Л.
                суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А. 
        з участю секретаря: Демешко Л.В.

       Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач – Новоархангельська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області, 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в  м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2024 року, у складі головуючого судді Запорожця О.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, - 

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Посилалася на те, що 29.08.2017 Новоархангельський районний суд визнав за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 4,71 га, розташованої на території Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, згідно сертифіката серії КР №0162969, виданого на ім`я ОСОБА_3 , за правом спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області.
Зазначала, що за життя, ОСОБА_2 не здійснив державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та не було виготовлено на його ім`я державного акту на право власності на земельну ділянку.
Вказувала, що після смерті ОСОБА_2 вона є єдиним спадкоємцем майна, яке належало спадкодавцеві до моменту відкриття спадщини, на підставі чого вона звернулася до приватного нотаріуса про отримання свідоцтва на право на спадщину за законом, на що отримала відмову нотаріуса з причини відсутності правовстановлюючого документу. У зв`язку з викладеним вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду, із заявою про визнання права власності на земельну частку пай відповідно до вимог законодавства України.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Просила:
визнати за ОСОБА_1 , як єдиною спадкоємицею за законом, право власності на земельну частку пай № 719 розміром 4,71 га, розташованої на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, згідно сертифіката серії КР №0162969 за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що позивачка не довела того, що вона є єдиною спадкоємицею майна після смерті ОСОБА_2 та не надала належного та допустимого доказу, що підтверджує родинні відносини з ОСОБА_2 .
Не погодившись із вказаним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вважає, що судом першої інстанції не було з?ясовано обставини справи ,що мають значення для справи та порушено норми процесуального права.
Посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою доказ, а саме довідку приватного нотаріуса №46/2014 від 09.10.2018, з якої вбачається, що після смерті ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа №54/18 і спадкоємцем є онучка – ОСОБА_1 .
Крім того, позивачка не погоджується із тим, що у підготовчому засіданні було ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позову, тобто розглянувши по суті, чим суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального законодавства. 
Справу за вказаною апеляційною скаргою призначено до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було витребувано від приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу спадкову справу №54/2018, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 58).
Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення позивачки, обговоривши наявні докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 ,що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с.12).
29.08.2017 на підставі рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області було визнано право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 4,71 га, розташованої на території Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, згідно сертифіката серії КР № 0162969 виданого на ім`я ОСОБА_3 , за правом спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області (а.с.8-10).
04.06.2018 позивачці на підставі постанови приватного нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , з підстав відсутності правоустановчого документу на спадкове майно (а.с.11).
З довідки приватного нотаріуса №46/2014 від 09.10.2018 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа №54/18 і спадкоємцем є онучка – ОСОБА_1 (а.с.7).
Звернувшись із цим позовом до суду позивачка посилалася на те, що рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області було визнано право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 4,71 га, розташованої на території Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, згідно сертифіката серії КР № 0162969 за ОСОБА_2 .
Встановлено, що рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29.07.2017 набрало законної сили (а.с. 8-10).
Відповідно до ч. 5 ст. 83 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказується при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28.01.2025 було задоволено клопотання позивачки та витребувано від приватного нотаріуса спадкову справу №54/18, з якої вбачається, що 02.06.2018 ОСОБА_1 зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який приходиться їй дідом (а.с.58,64).
Заявою від 22.06.2018 ОСОБА_4 , повідомила нотаріуса, що вона відмовляється від прийняття спадщини за законом/чи за заповітом, після смерті батька ОСОБА_2 . Цією ж заявою ОСОБА_4 повідомила, що спадщину приймає її донька – ОСОБА_1 , яка є онукою померлого ОСОБА_2 (а.с. 65).
21.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу Степаненка Р.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (спадкове майно), яке складається із земельної ділянки (а.с. 66).
З дубліката свідоцтва про право власності від 14.12.2018 вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га (а.с. 68). 
Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2020 вбачається, що ОСОБА_1 є онучкою ОСОБА_2 та прийняла спадщину.
Матеріалами спадкової справи доведено, що єдиною спадкоємицею майна померлого ОСОБА_2 є – ОСОБА_1 .
Крім того, зі спадкової справи вбачається, що померлий ОСОБА_2 є дідом позивачці, що підтверджується документами (доказами) родинних стосунків, які були перевірені нотаріусом (а. с. 83,85,86,87, 91).
Суд першої інстанції належним чином не дослідив цих обставин справи і безпідставно послався на те, що позивачкою не було доведено родинних стосунків із померлим ОСОБА_2 ,а також того, що вона є єдиною спадкоємицею.
Колегія суддів дослідивши спадкову справу встановила, що позивачка прийняла спадщину після смерті свого діда, інші спадкоємці відсутні, а тому належним відповідачем у цій         справі є відповідний орган місцевого самоврядування.
Тому висновок суду першої інстанції, що позивачка звернулася із  матеріально-правовою вимогою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом до неналежного відповідача є необгрунтвоаним.
Також суд першої інстанції у порушення вимог ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалив рішення про відмову у задоволення позову.
З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2024 Новоархангельська селищна рада не визнає вимоги позивача і вважає їх необгрунтованими та безпідставними (а. с. 21).
Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оскільки відповідачем подано заяву, в якій відповідач не визнає позовні вимоги, а тому суд не мав процесуального права ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження.
Приписами ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Стаття 1217 ЦК України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України вбачається, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Ч. 1 ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкове право це один з інститутів цивільного права, в якому мають визначатися межі дозволенної поведінки суб`єктів спадкових правовідносин. Спадкуванням слід розуміти перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У законодавстві закріплюється традиційний підхід, згідно яким до складу спадщини належать усі права та обов`язки спадкодавця, їх перехід до спадкоємця здійснюється у порядку правонаступництва. Спадкове правонаступництво має універсальний характер, що вказує на те, що спадкоємець спадкує усі права та обов`язки спадкодавця, за винятком тих, які за своєю природою не можуть бути передані іншій особі. Судовий процес, щодо спадкування має на меті, захист порушених чи оспорюваних або охоронюваних законом інтересів.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України (ст. 1258 ЦК України).
Основною засадою правового регулювання спадкування за законом є принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга спадкоємців - це певне (визначене законом) коло осіб з урахуванням ступеня їх спорідненості із спадкодавцем, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям або іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки суд першої інстанції неповно з?ясував обставини справи ,що мають значення для справи ,а також порушив норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення у цій справі.
Матеріалами справи належним чином доведено, що за спадкодавцем за життя було визнано право власності на земельну ділянку, але за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку і не здійснив її державної реєстрації.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Тому, позивачка обрала правильний спосіб захисту, звернувшись із цим позовом до суду про визнання за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, який підлягає задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2024 року – скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_2 ) право власності , в порядку спадкування, на земельну частку пай № 719 розміром 4,71 га , розташованої на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, згідно сертифіката серії КР №0162969 за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 
Судові витрати залишити по фактично понесеним. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                     О.Л.Дуковський 

  Судді:                                                                                                       Л.М.Дьомич
                                                                        О.А. Письменний