ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2025 р.                              Справа№ 910/15790/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Сотнікова  С.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Отрюха Б.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника позивача адвоката  Кочіна Г.І.,
представника третьої особи адвоката Дарагана О.Ю.,
розглянувши апеляційну скаргу компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. 
на ухвалу Господарського суду міста Києва
від 11.02.2025 (повна ухвала складена 13.02.2025, суддя Котков О.В.)
у справі №910/15790/23 
за позовом компанії Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ (Bayer Intellectual Property GmbH, Федеративна Республіка Німеччина) 
до 1. компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. (Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S., Республіка Туреччина),
2. Міністерства охорони здоров`я України, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-2 - Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України",
про захист порушеного права інтелектуальної власності на винахід,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/15790/23 про захист прав інтелектуальної власності на винахід за патентом України № 73339.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. 
Заборонено Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновки та рекомендації щодо державної реєстрації лікарського засобу під торговою маркою "ВОКСАБАН 10, ВОКСАБАН 15, ВОКСАБАН 20" (діюча речовина "rivaroxaban"), поданого на реєстрацію компанією Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. 21.06.2023.
Заборонено  Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" на підставі заяви компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. чи інших уповноважених осіб вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу під торговою маркою "ВОКСАБАН 10, ВОКСАБАН 15, ВОКСАБАН 20" (діюча речовина "rivaroxaban"), поданих на реєстрацію компанією Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. 21.06.2023.
30.01.2025 компанія Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. звернулась із заявою "Про скасування заходів забезпечення позову", в якій відповідач-1 просить скасувати заходи забезпечення позову у справі № 910/15790/23.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/15790/23 відмовлено в задоволенні заяви компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. від 30.01.2025 "Про скасування заходів забезпечення позову".
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач-1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 та ухвалити нове рішення про задоволення заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи. Так, за твердженням скаржника, суд не врахував, що позивач під час розгляду справи змінив предмет позову, і така зміна є саме тією обставиною, яка безпосередньо впливає на доцільність подальшого застосування забезпечувальних заходів. Враховуючи, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та обґрунтованими виключно у контексті заявлених позовних вимог, продовження їх дії при зміні самих вимог суперечить принципам правової визначеності та змагальності сторін. Суд всупереч власним висновкам, викладеним в ухвалі від 24.10.2023, не врахував зміну предмета позову позивачем, що є ключовою обставиною, яка безпосередньо впливає на необхідність подальшого застосування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 01.04.2025.
Позивач подав відзив, у якому просив залишити оскаржувану ухвалу без змін з огляду на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними.
01.04.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 29.04.2025 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.
29.04.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 13.05.2025 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.
13.05.2025 в судовому засіданні суд оголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частину).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, компанія Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ звернулась у Господарський суд міста Києва з позовом до компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С., Міністерства охорони здоров`я України про захист порушеного права інтелектуальної власності на винахід за патентом № 73339.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову. 
Заборонено Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" видавати висновки та рекомендації щодо державної реєстрації лікарського засобу під торговою маркою "ВОКСАБАН 10, ВОКСАБАН 15, ВОКСАБАН 20" (діюча речовина "rivaroxaban"), поданого на реєстрацію компанією Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. 21.06.2023.
Заборонено  Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" на підставі заяви компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. чи інших уповноважених осіб вносити будь-які зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу під торговою маркою "ВОКСАБАН 10, ВОКСАБАН 15, ВОКСАБАН 20" (діюча речовина "rivaroxaban"), поданих на реєстрацію компанією Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. 21.06.2023.
30.01.2025 компанія Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. звернулась із заявою "Про скасування заходів забезпечення позову", в якій відповідач-1 просить скасувати заходи забезпечення позову у справі № 910/15790/23.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/15790/23 відмовлено в задоволенні заяви компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. від 30.01.2025 "Про скасування заходів забезпечення позову".
Відхиляючи заяву відповідача,  суд першої інстанції врахував, що вжиття заходів забезпечення позову у сфері інтелектуальної власності, пов`язується, насамперед, з недопущенням розповсюдження товарів, виготовлення або введення у цивільний оборот яких здійснюється з ймовірним порушенням права інтелектуальної власності, та дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2023 року у справі № 910/15790/23, оскільки компанією Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. не доведено існування обставин, які в розумінні статті 145 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову. При цьому, задовольняючи заяву про забезпечення позову, судом було враховано співвідношення права (інтересу), про захист яких просив позивач, та наслідків заборони Державному підприємству "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" вчиняти певні дії. Передбачена процесуальним законом заборона особі вчиняти певні дії не є втручанням у повноваження Підприємства, а виступає як обґрунтоване обмеження його дій виключно з метою забезпечення виконання судового рішення (в разі задоволення позовних вимог).
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності.
При цьому, частиною 11 статті 137 ГПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Згідно з ч. 6 ст.  145 ГПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
В обґрунтування заяви про скасування вжитих заходів забезпечення позову відповідач-1, підтримавши раніше подану заяву третьої особи, зазначив, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову фактично підміняє собою рішення суду по суті позовних вимог, що не допускається чинними нормами процесуального законодавства, зокрема, ч. 11 ст. 137 ГПК України (не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті).
У письмових поясненнях відповідач додатково зазначив, що заявлені позивачем засоби забезпечення не могли накладатись, оскільки були тотожними за змістом та забезпечували за своїми наслідками передчасне, фактичне задоволення позовної вимоги позивача. Саме по собі прийняття МОЗ рішення про державну реєстрацію не зумовлює автоматичного введення спірного лікарського засобу в обіг, для цього відповідач-1 має вчинити інші підготовчі дії (виробництво, імпорт відповідної кількості примірників препарату, тощо). А тому, ні заборона ДЕЦ видавати висновки та рекомендації, ні заборона МОЗ приймати рішення про державну реєстрацію не можуть вважатись в дійсності ефективними способами судового захисту та/або запобігання випадку порушення прав позивача і не забезпечують досягнення жодної легітимної мети (крім створення штучних перешкод Відповідачу 1 у завершенні реєстрації та підготовці до подальшого (в наступних роках) швидкого введення спірного лікарського засобу (що є генеричним відносно оригінального препарату Позивача під т.н. "Xarelto"), в обіг Україні). За таких формулювань, відповідач вважає, що вимога позивача щодо вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони ДЕЦ видавати висновки та рекомендації, як і первісно заявлена вимога позову щодо заборони МОЗ приймати рішення про державну реєстрацію є нічим іншим як неправомірним втручанням суду у дискреційні повноваження названих осіб/органів. Сам позивач погодився з цим, подавши заяву про зміну предмету позову.
Вжиття заходів забезпечення позову у даній справі була обумовлена окрім іншого тим, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів позивача у разі задоволення позову, оскільки після видання ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" висновку про рекомендацію до реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "ВОКСАБАН 10, ВОКСАБАН 15, ВОКСАБАН 20" (діюча речовина "rivaroxaban"), Міністерство охорони здоров`я України зобов`язане здійснити державну реєстрацію спірного лікарського засобу та видати відповідний наказ. Внаслідок цього, виконання рішення суду буде фактично неможливим, оскільки до дати набрання ним чинності відповідач-2 вже вчинить дії, які є предметом розгляду. Крім того, після проведення державної реєстрації лікарського засобу під торговою назвою "ВОКСАБАН 10, ВОКСАБАН 15, ВОКСАБАН 20" (діюча речовина "rivaroxaban") відповідач-1 набуде право на реалізацію в Україні лікарського засобу, в якому, на думку позивача, використовується сполука "rivaroxaban", тотожна з композицією, яка захищена патентом України № 73339.
Колегія суддів вважає, що реєстрація лікарського засобу значно ускладнить виконання рішення суду про задоволення позову, оскільки така реєстрація буде наслідком введення в цивільний оборот лікарського засобу, у якому використано винахід, захищений патентом, та на захист якого подано цей позов.
Втім належить враховувати, що вжиття заходів забезпечення позову та як наслідок введення певних обмежень в діяльності державного органу або іншої особи, в даному випадку державного підприємства, не повинні впливати на охоронювані законом інтереси зобов`язаної особи.
Процедура проведення експертизи матеріалів на лікарські засоби та процедура здійснення державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів, регулюється Порядком проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення, затвердженим наказом МОЗ України від 26.08.2005 року № 426 (надалі Порядок № 426) та Порядком державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2005 року № 376 (надалі Порядок № 376).
Аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що до повноважень Центру належить проведення експертизи реєстраційних матеріалів, за результатами якої складаються вмотивовані висновки про можливість (або неможливість) реєстрації лікарських засобів. Такі експертні роботи виконуються Центром за плату.
Тобто, на відміну від актів самого МОЗ України, висновки Центру не носять для учасників правовідносин обов`язкового характеру, а лише є передумовою для прийняття відповідного рішення МОЗ України щодо реєстрації чи не реєстрації лікарського засобу. Таким чином, Центр лише здійснює експертизу наданих заявником матеріалів та надає відповідні обґрунтовані рекомендації МОЗ України.
Надання висновків Центром не може мати наслідком порушення прав учасників правовідносин і ускладнити виконання рішення у разі задоволення позову, оскільки тільки рішення МОЗ України, яке ґрунтується на цих висновках, створює для осіб певні права та обов`язки.
Одночасно, Центр має матеріальний інтерес в отриманні плати за результатами виконаних експертних робіт.
Втім, заборонами вжитими у забезпечення позову суд, на думку  колегії суддів, фактично обмежив підприємницьку діяльність ДП "Державний експертний центр" Міністерства охорони здоров`я України по проведенню експертизи реєстраційних матеріалів, що порушує охоронювані законом інтереси на отримання прибутку від провадження своєї основної діяльності.
Разом з тим, з норм розділу VI Порядку № 426 вбачається, що  Центр не наділений повноваженнями щодо внесення змін до реєстраційних матеріалів на лікарський засіб. Функція Центру полягає, зокрема, у проведенні експертизи матеріалів про внесення змін до матеріалів реєстраційного досьє на лікарський засіб, за результатами якого саме МОЗ України, а не Центр, приймає відповідне рішення.
Тобто, до компетенції Центру не входить вчинення дій, які заборонені вчиняти відповідно вжитих заходів забезпечення - заборонити вносити зміни до реєстраційних матеріалів лікарського засобу. При цьому, відповідні заходи стосовно МОЗ України позивачем не заявлялось, а судом не вживались.
Наведені обставини та норми чинного законодавства не були в повному обсязі враховані місцевим господарським судом при розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Отже, господарський суд при постановленні оскаржуваної ухвали про відхилення заяви про скасування заходів забезпечення позову неправильно застосував приписи статті 145 ГПК України та наведені вище норми матеріального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим апеляційну скаргу належить задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати.
Разом з тим, 27.01.2025 Державне підприємство "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" звернулось із заявою про скасування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду  міста Києва від 30.01.2025 відмовлено в задоволенні заяви № 193/12-25 від 23.01.2025 "Про скасування забезпечення позову" Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" у справі № 910/15790/23.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2025 у справі №  910/15790/23, прийнято нове рішення, яким задоволено заяву Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2023 у справі №  910/15790/23.
Тобто, заходи забезпечення позову, про скасування яких подана заява, вже скасовані, відтак заяву компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. належить залишити без розгляду. 
У відповідності до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги належить покласти на позивача у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги.
Керуючись ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С.   задовольнити частково.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі №  910/15790/23 скасувати.
3. Прийняти нове рішення.
Заяву компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. про скасування заходів забезпечення позову залишити без розгляду.
4. Стягнути компанії Баєр Інтеллекчуел Проперті ГмбХ (Bayer Intellectual Property GmbH, Федеративна Республіка Німеччина) на користь компанії Нобел Ілач Санаї Ве Тіджарет А.С. (Nobel Ilac Sanayii Ve Ticaret A.S., Республіка Туреччина) 3028 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 26.05.2025. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Сотніков 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                Б.В. Отрюх