Номер провадження: 33/813/714/25
Номер справи місцевого суду: 523/15418/24 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Садаклієва Івана Ілліча на постанову судді Приморського районного суду міста Одеси від 12 лютого 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№126955 від 11.09.2024 року, водій ОСОБА_1 10.09.2024 року о 23 годині 10 хвилин керував електросамокатом, без д/н, по вул. Канатна 97 у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Приморського районного суду міста Одеси від 12 лютого 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. на користь держави України, та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави України. 
Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Садаклієв Іван Ілліч подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду міста Одеси від 12 лютого 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на підтвердження доводів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи долучено диск із відеофіксацією. Однак, на вказаному диску відсутні будь-які відеофайли, які фіксували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом - електросамокатом марки JET:200029, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ №126955. У даному протоколі зазначено, що 10.09.2024 року о 23 год. 10 хв. в м. Одеса, вул. Канатна, 97, водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 керував електросамокатом з ознаками алкогольного сп`яніння. Апелянт звертає увагу що з наявних в матеріалах справи відео, простежується, що з 22:57:43, 10.09.2024 року ., ОСОБА_1 спілкувався з працівниками патрульної поліції на вулиці Канатній у місті Одесі та о 23 годині 10 хвилин, він не міг керувати транспортним засобом тем більш по вулиці Воробйова у місті Одесі, як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваній постанові. Будь яких інших доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_2 , транспортним засобом - електросамокатом марки JET:200029, матеріали справи не містять, а показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які навмисно не долучили до протоколу відео з реєстратора патрульного автомобіля, не знайшли свого підтвердження, різняться та є суб`єктивними, тому не можуть бути доказами скоєння ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 14.03.2025 року на 10-30 год., ОСОБА_1 та його адвокат Садаклієв І.І. в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.
13.03.2025 року на адресу суду надійшла заява від захисника ОСОБА_1 адвоката Садаклієва Івана Ілліча про відкладення розгляду справи. Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 повідомив захиснику про те, що він захворів на ОРВІ з підозрою на коронавірусну інфекцію та перебуває у тяжкому стані, тому у судове засідання з`явитися не зможе.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Проаналізувавши подану адвокатом Садаклієвим І.І. як захисником ОСОБА_1 заяву про відкладення судового засідання, апеляційний суд доходить висновку про відхилення даної заяви, як належним чином не обґрунтовану, оскільки до заяви про відкладення, на підтвердження наявності у ОСОБА_1 захворювання, не додано будь яких доказів з цього приводу, таких як довідка з медичного закладу, лист непрацездатності тощо. Крім того, в заяві не вказано про існування об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що можуть завадити захиснику ОСОБА_1 адвокату Садаклієву І.І. взяти участь у судовому засіданні, шляхом приєднатися до судового засідання в режимі відеоконференції та необгрунтовано неможливість перевірки та надання оцінки апеляційним судом тим доводам захисника, які ним вже викладені в апеляційній скарзі без особистої присутності захисника в судовому засіданні.
За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Статтею 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. 
При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні працівниками поліції у підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№126955 від 11.09.2024 року, водій ОСОБА_1 10.09.2024 року о 23 годині 10 хвилин керував електросамокатом, без д/н, по вул. Канатна 97 у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно роздруківки (чеку) тесту з газоаналізатора Драгер 7510, з якого встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейськими проведений 11.09.2024 року о 23-41 год. з використанням спеціального технічного засобу, а саме газоаналізатора Драгер 7510. Тест № 2018 показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду: 0.59 ‰. 
Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими проведений за допомогою газоаналізатора Драгер 7510, прилад № ARLM-0410, у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає дійсності, порушення мови. Результат огляду на стан сп`яніння склав 0.59 ‰. 
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 11 вересня 2024 року лікарем КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №002845, складеному о 00 год. 45 хв. 11 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 . Згідно даних цього висновку ОСОБА_1 направлений на огляд 10 вересня 2024 року о 23 год. 10 хв. З висновку огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно показань у судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_3 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384, ст.385 КК України пояснив, що він о 23 годині 10 хвилин, як інспектор патрульної поліції, звернув увагу на електросамокат, який рухався не по проїзній частині, а саме по тротуару, та потім виїхав на проїзну частину дороги, яким керував саме ОСОБА_1 , так як його дружина, яка була із ним, стояла поряд, та не тримала руки на кермі указаного електросамокату. Після зупинки цього транспортного засобу у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та йому було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, який він пройшов за допомогою тесту приладу "Drager"Alcotest, результати якого він заперечував, та вони проїхали до медичного закладу, після чого був отриманий висновок із результатами його огляду, та ним було складено указаний протокол. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 стверджував, що він побачив на відстані приблизно 3 метрів, як ОСОБА_1 керував указаним електросамокатом, та підтвердив, що він, як інспектор патрульної поліції, склав відносно цього водія вище указаний протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначив достовірні відомості, та підписав ці документи.
Згідно показань у судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_4 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384, ст.385 КК України пояснив, що він у 2024 році, точну дату не пам`ятає, як інспектор патрульної поліції, разом із інспектором поліції ОСОБА_3 , проводили чергування, та звернули увагу на електросамокат, який рухався не по проїзній частині, а саме по алеї, та потім виїхав на проїзну частину дороги, що слугувало для його зупинення. Указаним електросамокатом керував саме ОСОБА_1 , так як його дружина, яка була із ним, та не тримала руки на кермі указаного електросамокату. Після зупинки цього транспортного засобу у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, та йому було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння, який він пройшов за допомогою тесту приладу "Drager"Alcotest, потім йому було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на підставі чого потім був складений указаний протокол. Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 стверджував, що він побачив на відстані приблизно 1,5 - 2 метрів, як ОСОБА_1 керував указаним електросамокатом, та підтвердив, що у зазначеному протоколі указані достовірні відомості,
До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських №470687, 471358, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються подій, що мали місце 10.09.2024 року. Даними відеозаписами зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. В свою чергу ОСОБА_1 , не заперечував вживання алкогольних напоїв, та повідомив що вживав слабоалкогольний напій, та був впевнений, що в цьому стані можна керувати електросамокатом, так як йому про це повідомили працівники поліції з районного відділку в районі Аркадії, у зв`язку з чим він навіть залишив там свій автомобіль і для подальшого проїзду по місту скористувався електросамокатом. Працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою пристрою Драгер, на що ОСОБА_1 погодився. Результат тестування склав 0.59 ‰. У зв`язку з незгодою ОСОБА_1 з цим результатом огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Drager"Alcotest, ОСОБА_1 запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Воробйова, 9. Згідно з медичним висновком, ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 дату, час та місце розгляду справи та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ознайомлено з його змістом, а також, надано можливість надати свої пояснення. 
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. 
Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. 
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 10.09.2024 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі про те, що доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_2 , транспортним засобом - електросамокатом марки JET:200029, матеріали справи не містять, оскільки відеозаписи подій, що приєднані до протоколу про адміністративне правопорушення, надають суду можливість встановити обставини події за участі ОСОБА_1 по суті інкримінованого йому правопорушення, що узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та не суперечать йому, а також іншим доказам на підтвердження вини ОСОБА_1 , такими як показаннями свідків, приведених до присягу у відповідності до ст.384, ст.385 КК України, встановлено, що протягом всієї процедури складання матеріалів про адміністративне правопорушення, з моменту зупинки та оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , не заперечував факт керування ним транспортним засобом – електросамокатом. Крім того, з відеозаписів вбачається, що в ході спілкування з працівниками поліції, ПВР №471358 на часі 23:01:16, ОСОБА_1 , повідомив, що спеціально залишив автомобіль в Аркадії та взяв елетросамокат щоб доїхати.
Посилання в апеляційній скарзі про те, що показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не знайшли свого підтвердження, різняться та є суб`єктивними, тому не можуть бути доказами скоєння ОСОБА_1 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом сприймаються критично, з огляду на таке.
Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.
Згідно абз. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по цій справі.
У даному конкретному випадку свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , було залучено судом першої інстанції як осіб, яким відомі будь-які обставини, що стосуються обставин справи та підлягають встановленню на підставі ст. 272 КУпАП, з попередженням цих свідків про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 , права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Садаклієва Івана Ілліча - залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду міста Одеси від 12 лютого 2025 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе