ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/8011/23	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Олефіренко Н.А.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2023 в адміністративній справі №280/8011/23  (суддя Богатинська  Б.В.)  за позовом ОСОБА_1 до  Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа: Державна судова адміністрація України  про  визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
в с т а н о в и В:
У вересні 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1  до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державної судової адміністрації України (далі - третя особа, ДСА України), в якій позивач просив суд: визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31 серпня 2023 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2   102,00 грн., та зобов`язати нарахувати і виплатити за вказаний період, невиплачену ОСОБА_1 суддівську винагороду на підставі статті 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, виходячи із базового розміру посадового окладу судді - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року - 2 270,00 грн., на 1 січня 2022 року - 2 481,00 грн., на 01 січня 2023 року - 2   684,00 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2023 адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подало  апеляційну скаргу, в якій просили прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі . 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як і розмір мінімальної заробітної плати щорічно встановлюється Законом України “Про Державний бюджет України”. Оскільки для обчислення посадового окладу судді Законами України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”, “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, “Про Державний бюджет України на 2023 рік” встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2 102, 00 грн., а не 2 270 грн. (у 2021 році), 2 481 грн. (у 2022 році), 2 684 грн. (у 2023 році), територіальне управління під час визначення базового посадового окладу судді мало застосовувати лише визначені законами для зазначеної мети розміри прожиткового мінімуму. Закони України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”, “Про Державний бюджет України на 2022 рік” та “Про Державний бюджет України на 2023 рік” в частині розрахунку посадового окладу судді виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2 102,00 грн. неконституційними не визнавались та є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами владних повноважень, у територіального управління були відсутні підстави для їх незастосування під час нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди у спірний період. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга  не підлягає   задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 з 06 жовтня 2016 року по 02 серпня 2022 року (включно), займав штатну суддівську посаду в Куйбишевському районному суді Запорізької області, з 03 серпня 2022 року по цей час займає суддівську посаду в Комунарському районному суді м. Запоріжжя.
Відповідно до наданої відповідачем довідки №08-02/349 від 16.10.2023 про нараховану та фактично виплачену суддівську винагороду судді ОСОБА_1 за період з 01 01.2021 по 02.08.2022 на посаді судді Куйбишевського районного суду Запорізької області, за період з 03.08.2022 по 31.08.2023 на посаді судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя, прожитковий мінімум, який застосовувався при визначенні базового розміру посадового окладу судді у 2021-2023 роках становив 2102,00 грн.
Вважаючи, що обчислення суддівської винагороди відповідачем мало бути проведено з урахуванням прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року - 2 270 грн., за весь 2022 рік. в розмірі встановленому на 1 січня 2022 року - 2 481 грн., за всі періоди з початку 2023 року, в розмірі встановленому на 1 січня 2023 року 2 684 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків і зборів, а не з обчисленням суддівської винагороди з прожиткового мінімуму у розмірі 2102 грн., та вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 130 Конституції України  установлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає  Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ  (далі  Закон № 1402-VІІІ).
За положеннями  статті 4 Закону № 1402-VІІІ  судоустрій і статус суддів в Україні визначаються  Конституцією України  та законом. Зміни до цього  Закону  можуть вноситися виключно законами про внесення змін до  Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Частиною першої  статті 135 Закону № 1402-VІІІ  передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина друга  статті 135 Закону № 1402-VІІІ).
Базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 1 частини третьої  статті 135 Закону № 1402-VІІІ).
До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб (пункт 2 частини четвертої  статті 135 Закону № 1402-VІІІ).
Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків (частина дев`ята  статті 135 Закону №   1402-VІІІ).
Засади та порядок фінансування судів установлені статтями  148,  149 Закону № 1402-VIII.
Частинами третьою, четвертою  статті 148 Закону № 1402-VIII  установлено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.
Відповідно до частини першою  статті 149 Закону № 1402-VIII  суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього  Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому  Бюджетним кодексом України.
Розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб щорічно встановлювались:
- у 2021 році  статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX  установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: працездатних осіб з 1 січня у розмірі 2270 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня - 2102 гривні;
- у 2022 році  статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 № 1928-IX  установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 1 січня - 2102 гривні;
- у 2023 році  статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022  році № 2710-IX установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.
Відповідно до  статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-XIV  (далі  Закон № 966-XIV) прожитковий мінімум  це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Прожитковий мінімум застосовується для формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів (абзац сьомий частини першої  статті 2 Закону № 966-XIV).
Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України після проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг. Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік (стаття 4 Закону № 966-XIV).
Повноваження та види розпорядників бюджетних коштів визначені  статтею 22 Бюджетного кодексу України  (далі -  БК України), відповідно до частини першої якої за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, Державна судова адміністрація України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників (пункт 1 частини другої  статті 22 БК України).
          Відповідно до частини п`ятої  статті 22 БК України  головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань (пункт 3); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством (пункт 4).
Частиною першою  статті 23 БК України  встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Відтак, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у  Законі № 966-XIV, і в цьому ж законі закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано  Законом № 966-XIV.
Ураховуючи те, що  Законом № 966-XIV  не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді" і за приписами цього закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.
Законом № 966-XIV  закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.
Законом № 1402-VIII, який є спеціальним для спірних правовідносин,  закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Закони про державний бюджет на 2021, 2022 та 2023 рік фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою  статті 130 Конституції України  і частиною третьою  статті 135 Закону № 1402-VIII, тому є цілком правильним висновок суду першої інстанції, що заміна гарантованої  Конституцією України  однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 відповідного року, на іншу розрахункову величину, яка  Законом № 1402-VIII  не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді), є неправомірною та, відповідно, про неправильність визначення ТУ ДСА розрахункової величини посадового окладу позивача, відмінної від тієї, що визначена спеціальним законом.
Висновок суду першої інстанції в цій справі відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, у постановах від 02 червня 2023 року у справі № 400/4904/21, від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22, від 24 липня 2023 року у справі № 280/9563/21, від 25 липня 2023 року у справі № 120/2006/22-а, від 26 липня 2023 року у справі №  240/2978/22, від 27 липня 2023 року у справі № 240/3795/22, від 15 серпня 2023 року у справі №  20/19262/21-а.
Зважаючи на положення статей  148,  149 Закону № 1402-VIII  у зіставленні з положеннями частин першої, другої, п`ятої статті  22, частини першої статті  23 Бюджетного кодексу України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України.
Відповідач ТУ ДСА в Запорізькій області як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження у межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2021 рік).
Враховуючи, що розпорядники бюджетних коштів при затвердженні бюджетного кошторису на виплату суддівської винагороди у 2021-2023 роках застосовували розрахункову величину 2102,00 грн відповідно до законів України про державний бюджет на 2021, 2022, 2023 роки та з урахуванням доведених Міністерством фінансів України показників, тобто головним розпорядником бюджетних коштів ДСА України здійснювалось фінансування розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня ТУ ДСА в Запорізькій  області для виплати суддівської винагороди  саме із розрахункової величини 2102,00 грн., суд погоджує обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача.
Доводи апелянта суд відхиляє та зазначає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються  на правовому висновку Верховного Суду, а судом не встановлено підстав для відступлення від такого висновку.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст.ст.  311,  315,  316,  321,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
                    Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
                    Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.12.2023 - залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст.  328,  329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко