ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1837/25 Справа № 215/1376/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року                                                         м.Кривий Ріг        

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді БондарЯ.М.
Суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.
Секретар судового засідання Лідовська А.А.
сторони
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
треті особи: ОСОБА_3 та Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Слободянін Максим Вікторович на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року, ухвалене суддею Коноваленком М.І. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 21 жовтня 2024 року,

УСТАНОВИВ

02.03.2021 позивач звернувся в суд із заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.10.2018 між ним та відповідачкою розірвано шлюб. Під час спільного проживання у подружжя народилися двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З серпня 2017 року він з відповідачкою стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, проживає окремо, відповідачка їх покинула, виїхавши за межі України. Діти проживають з ним, знаходяться на його утриманні. Після розірвання шлюбу відповідачка не приймала участі у матеріальному забезпеченні дітей. 
Судовим наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2019 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки її доходу до досягнення дітьми повноліття. Відповідачка жодного разу не сплатила аліменти, умисно не виконує судовий наказ, чим позбавляє дітей засобів до існування, взагалі перестала цікавитись долею дітей, приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні. 
Відтак, враховуючи вищевказані обставини, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленка М.І. від 16.01.2023 року скасовано заочне рішення та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, почато підготовче провадження.
22.02.2023 року до суду звернувся в позовом ОСОБА_3 , як третя особа яка заявляє самостійні вимоги, в обґрунтування якого вказує, що приходиться сином відповідачу, яка влітку 2017 року виїхала до родичів у м.Москва, коли йому виповнилося 9 років, а молодшому брату 5 років. Спочатку відповідач телефонувала та обіцяла приїхати на новий 2018 рік, але не приїхала, також не приїхала на день народження брата ОСОБА_6 , перед цім запевнивши, що приїде обов`язково. З відповідачкою останній раз бачилися у квітні 2018 року, потім відповідач взагалі не телефонувала. На протязі усього терміну відсутності матерії їх життєдіяльність забезпечує батько, якому допомагають, його матір та матір відповідача, до якої вони приїздять в період канікул, але і в цей час з матір`ю, не спілкувалися, тому просив позов задовольнити.
Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав. 
Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_1 та Виконавчий комітет Тернівської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав задоволено.
Позбавлено  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Роз`яснено відповідачу ОСОБА_2 , що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України, вона може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни відповідної поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Стягнуто з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн.
Додатковим рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2024 року доповнено рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2024 року. 
Стягнуто з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням через свого представника - адвоката Слободяніна М.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відмовити в повному обсязі.
При цьому, скаржник зазначає, що відсутні достатні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки вимушене тимчасове перебування відповідача за кордоном дійсно створювало певні труднощі у налагодженні стосунків між матір`ю та дітьми, але мати не усовується від виховання та утримання своїх дітей, цікавиться іхнім життям та бажає в подальшому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Зазначає, що будь-яких беззаперечних доказів того, що матір свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків суду не надано. Також представник відповідача звертає увагу на те, що відповідач поступово проводить оплати щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів, а несплата аліментів не визначена Сімейним кодексом України як підстава позбавлення батьківських прав. Зазначає, що з оскаржуваного судового рішення про позбавлення матері батьківських прав, взагалі не вбачається, що під час прийняття такого рішення були враховані інтереси дітей.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Севостьянова І.Г., посилаючь на законність і обґрунтованість судового рішення. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача Слободяніна М.В., який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав в повному обсязі, позивача ОСОБА_1 , третю особу  ОСОБА_3 , представника позивача - адвоката Севостьянова І.Г., які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача з викладених у відзиві підстав, просили оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін,  перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторона відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 є батьком, а ОСОБА_4 є матір`ю дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 19.02.2008 року, актовий запис №136 та серії НОМЕР_4 від 10.04.2012 року, актовий запис №246 (т.1а.с.10-11).
Згідно рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.10.2018 р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 - розірвано. (т.1 а.с.12-13).
Відповідно до судового наказу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2019 з відповідачки стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини її доходу (т.1а.с.14), але як вбачається з довідки від 22.10.2020 р., яка видана Тернівським ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) станом на 30.09.2020 наявна заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір яких становить 87500,80 грн. (т.1, а.с.15).
Як вбачається з висновку виконавчого комітету Тернівської районної у місті Ради від 31.05.2021 року, вважається за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1, а.с.51-52).
Відповідно до акту з місця проживання від 02.03.2021 р., ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і житлово-побутові умови проживання сім`ї задовільні. (т.1 а.с.18).
Відповідно до інформації Головного Центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 25 жовтня 2022 року про перетинання кордону, слідує що ОСОБА_4 виїздила через пункт пропуску Гоптівка 27.11.2017 року, в`їзд 26.03.2018, також зафіксовано її виїзд 09.04.2012 року, в`їзд 03.01.2022 року (т.1 а.с.142).
Відповідно до довідки від 17.02.2023 наданою в.о. директора Криворізької гімназії №78 О. Дьоміною, ОСОБА_1 самостійно виховує двох неповнолітніх синів. Мати ОСОБА_4 участі у вихованні дітей не приймає з класним керівником зв`язку не підтримує (т.2, а.с.127).
Відповідно до розрахунку Тернівського відділу Державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Великожон Ольга Миколаївна має заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.01.2023 у розмірі 220102,17грн. (т.2 а.с.126) та на момент ухвалення рішення борг не погашено.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_3 , на підставі досліджених та оцінених судом доказів, виходив з встановлених обставин справи, які у сукупності підтверджують повне самоусунення відповідача, як матері від виховання дітей, свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, що знайшло свій прояв у тому, що вона тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує їх матеріально, не вчиняє повною мірою дій на встановлення стосунків з дітьми та не бажає змінити свою поведінку як матері. Все це свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі досліджених та оцінених судом доказів, наданих сторонами по справі, та не погоджується з доводами представника відповідача Слободяніна М.В. , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Відповідно до ч.1, 3 ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства, на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Так, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Так, суд першої інстанції, на підставі зібраних у справі доказів, зокрема і допиту свідків, а також малолітнього сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановив винну поведінку відповідача, яка у період 2018 - 2022 років ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, що полягало у відсутності будь-якого спілкування її з синами, участі у їх вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпеченні їм необхідних умов для життя.
Судом першої інстанції у сукупності з іншими доказами наданими позивачем, зокрема взято до уваги висновок виконавчого комітету Тернівської районної у місті Ради від 31.05.2021 року, яким визнано за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дітей: синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1, а.с.51-52).
Доводи відповідача щодо здійснення перешкод у вихованні синів позивачем ОСОБА_1 суд першої інстанції відхилив, оскільки таке твердження в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження, а лише ґрунтується на поясненнях самої відповідачки без зазначення взагалі обставин здійснення таких перешкод відповідачем, та для з`ясування таких обставин відповідачка не ставила відповідні питання в ході судового розгляду позивачу, тоді як позивач ОСОБА_1 , так і третя особа, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 , стверджують про зворотне, щодо не бажання самої відповідачки спілкуватися з синами. 
При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачка свідомо обрала такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дітей взагалі відсутня, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, у розумінні статті 164 СК України, оскільки відповідач з 2018 року по 2022 роки проживала за межами України та з указаного часу не брала участі у вихованні дітей, не піклувалася про них, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечувала матеріально, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду і лікування дітей, як складову частину виховання.
Окрім тодом не встановлено вагомих підстав вважати, що відповідачка змінить своє відношення до синів, тому як, повернувшись в Україну 3 січня 2022 року та, обравши фактичним місцем проживання м.Київ, остання продовжувала ухилятися від виконання батьківських обов`язків та не цікавилася життям дітей, оскільки жодного доказу та обґрунтованого пояснення на підтвердження зворотного суду не надано. 
Як слідує зі змісту заяви від 02.08.2022 про перегляд заочного рішення від 21.10.2021 року (т.1, а.с.95), відповідач дізналася про позбавлення її батьківських прав, звернувшись 12.07.2022 року за правовою допомогою для врегулюванню питання заборгованості по аліментам, тобто до цього часу з боку відповідача жодних дій, націлених на відновлення стосунків з дітьми, не здійснювалися.
Твердження відповідача щодо її бажання встановлення взаємозв`язку з дітьми, які двічі їй відмовляли у спілкуванні, суд першої інстанції відхилив, з огляду на те, що за весь час вирішення даного спору у суді відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження реального бажання відповідача спілкуватися з дітьми, оскільки саме по собі бажання, як суб`єктивна складова, повинне супроводжуватися певними діями, націленими на встановлення стосунків з дітьми після тривалої перерви у спілкуванні з ними, але відповідачем були вчинені формальні дії без проявів будь-яких інших ініціатив.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника відповідача Слободяніна М.В. без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Слободянін Максим Вікторович залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 28 квітня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

О.І. Корчиста