Справа № 347/756/24 
Провадження № 22-ц/4808/644/25 
Головуючий у 1 інстанції Кіцула Ю. С. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Бойчука І. В., Пнівчук О. В.,
секретаря                                        Петріва Д.Б.
за участю                                         апелянта ОСОБА_1 
представника апелянта адвоката Ткач В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_1  – адвоката Ткач Валентини Василівни на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2025 року, повний текст якого складено 24 лютого 2025 року, у справіза заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки і піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст вимог заяви
У березні 2023 року адвокат Ткач В. В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересована особа: Орган опіки і піклування Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 .
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає. Також за вказаною адресою зареєстрована та проживає бабуся заявника, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка хворіє і їй встановлено діагноз - судинна деменція помірного ступеня. Згідно із висновком КП «Кутська міська лікарня» від 29 січня 2024 року № 138, за станом здоров`я ОСОБА_2 не здатна до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду та допомоги. ОСОБА_1 здійснює постійний сторонній догляд та нагляд за ОСОБА_2 та буде здійснювати над нею опіку і надалі. Інші близькі особи, які би могли здійснювати належний догляд за останньою, відсутні. 
Відповідно до рішення «Про затвердження висновку органу опіки і піклування про доцільність призначення опікуна» виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області № 26 від 29 лютого 2024 року та висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області від 29 лютого 2024 року, визнано за доцільне призначити ОСОБА_1 , опікуном ОСОБА_2 , у разі визнання її судом недієздатною.
Враховуючи викладене, представник заявника просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити ОСОБА_1 її опікуном. 
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною.
У задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 відмовлено.
До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_2 обов`язки зі здійснення опіки над нею покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області.
Встановлено строк дії рішення - два роки з моменту набрання ним законної сили.
За висновком суду першої інстанції, заява у частині визнання ОСОБА_2 недієздатною є обґрунтованою, оскільки судом встановлено факт стійкого хронічного психічного захворювання у неї, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому підлягає задоволенню. 
Водночас суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення заяви в частині призначення заявника опікуном недієздатної ОСОБА_2 . В обґрунтування наведеного суд зазначив, що висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном є таким, що винесений передчасно, без повного дослідження всіх обставин та ґрунтується виключно на даних отриманих від заявника.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Ткач В. В. на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність, неправильну оцінку судом обставин справи та доказів, а також неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не зрозуміло, на підставі чого суд першої інстанції виснував, що висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення заявника опікуном є передчасним, без повного дослідження всіх обставин справи, оскільки жодна норма законодавства не містить вимог щодо оформлення такого висновку. Ба більше, рішення Кутської селищної ради, яким затверджено вказаний висновок, а також сам висновок є чинними та ніким не оскаржувалися, прийняті з дотриманням вимог закону, а тому повинні були бути враховані судом.
Представник апелянта також вказує на те, що твердження суду, згідно яким органом опіки та піклування не досліджено та не наведено аргументів, чи є діти у ОСОБА_2 є безпідставним, оскільки такі обставини встановлювалися у судовому засіданні. Так, суд дослідив, що єдиною дитиною ОСОБА_2 був її син ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого було надано свідоцтво про смерть. Окрім цього, ані положення Цивільного кодексу України, ані Правила опіки та піклування не встановлюють обов`язку органу опіки та піклування під час призначення опікуна для особи, яка визнана недієздатною, перевіряти наявність інших осіб, які можуть здійснювати опіку. 
Представник апелянта уважає помилковим і посилання суду першої інстанції на те, що право заявника бути опікуном недієздатної може бути обмежене у зв`язку із його обов`язком щодо захисту Вітчизни, так як ОСОБА_1 у встановленому законом порядку на військову службу не призваний, отже, таке обґрунтування є виключно припущенням суду, яке обмежує заявника у реалізації його прав.
Враховуючи викладене представник апелянта просить рішення суду в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити нове, яким призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .
Позиція інших учасників справи
Заінтересовані особи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Заяви (клопотання) учасників справи
24 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Ткач В. В. за допомогою системи «Електронний суд» подала клопотання про участь ОСОБА_1 та її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Вижницького районного суду Чернівецької області.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 квітня 2025 року подане клопотання задоволено.
Доручено Вижницькому районному суду Чернівецької області забезпечити проведення судового засідання о 14 год 29 квітня 2025 року у цій справі в режимі відеоконференції в приміщенні цього суду за участю у ньому ОСОБА_1 та його представника – адвоката Ткач В. В.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції апелянт ОСОБА_1 та його представник – адвокат Ткач В. В. вимоги апеляційної скарги підтримали, просили такі задоволити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи. 
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Ураховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд здійснює перегляд рішення суду лише в частині вимог заяви, які не були задоволені судом першої інстанції (призначення заявника опікуном недієздатної ОСОБА_2 ); в іншій частині рішення суду першої інстанції не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7, 9, 12).
ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 (а.с. 14-15).
Батько ОСОБА_1 – ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с. 16).
Згідно із договором дарування житлового будинку та земельної ділянки, посвідченими 11 жовтня 2016 року Маркуц У. М., приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу, Лазорик М. В. подарувала ОСОБА_1 житловий будинок та земельну ділянку площею 0,1288 га, що за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-25).
Згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 15 березня 2024 року, виданого КНП «Вижницька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Вижницької міської ради, ОСОБА_4 встановлено діагноз: судинна деменція помірного ступеня (а.с.11).
Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного уповноваженою особою Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області № 64/04-15 від 19 березня 2024 року, ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає з бабусею – ОСОБА_2 , яка згідно із висновком КНП «Кутська міська лікарня» № 38 від 29 січня 2024 року за станом здоров`я не здатна до самообслуговування і потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с.13).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кутської селищної ради № 2 від 29 лютого 2024 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області № 26 від 29 лютого 2024 року, органом опіки та піклування визнано доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , у разі визнання її судом недієздатною (а.с.17, 18).
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 1546, наданого 14 жовтня 2024 року Чернівецькою філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», ОСОБА_2 хворіє хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.71-72).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
В постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20 викладена правова позиція, згідно якої «при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна». 
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20 зазначив, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Отже, системний аналіз наведеного дозволяє дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Схожий за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18) та від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23).
Суд першої інстанції, розглядаючи заяву ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном над недієздатною ОСОБА_2 правомірно врахував наведене та надаючи оцінку змісту висновку органу опіки та піклування правильно констатував, що такий не містить належного обґрунтування щодо доцільності призначення саме заявника опікуном ОСОБА_2 , а також не містить будь-яких відомостей щодо врахування інтересів останньої та її відносин із заявником, що підлягає обов`язковому встановленню під час вирішення питання про призначення особи опікуном над недієздатною. Зазначений висновок по суті лише відображає інформацію щодо стану здоров`я ОСОБА_2 та фактично ґрунтується на виявленому бажанню заявника бути опікуном останньої. Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що сама по собі згода на виконання обов`язків опікуна не може бути підставою для задоволення заяви в цій частині. Обставини щодо можливості чи неможливості заявника здійснювати постійний догляд, склад сім`ї чи інші обставини, з огляду на характер здійснення функцій з опіки, органом опіки та піклування не встановлено взагалі.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції самостійно встановив факт того, що ОСОБА_1 є єдиною особою, яка може здійснювати догляд за бабусею, а тому невідображення вказаного факту у висновку органу опіки та піклування не може слугувати підставою для відмови у задоволенні заяви, колегія суддів відхиляє, оскільки судом у оскаржуваному рішенні не зазначено про встановлення зазначеного факту. Ба більше, у апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Ткач В. В. вказувала на те, що єдиною дитиною ОСОБА_2 був батько заявника, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, у висновку судово-психіатричного експерта № 1546, який міститься у матеріалах справи, зазначається про те, що ОСОБА_2 мала двох синів, які уже померли, що підтвердив у засіданні апеляційного суду і сам ОСОБА_1 . Це свідчить про неузгодженість наведеної у апеляційній скарзі інформації із матеріалами справи та, як наслідок, неможливість встановити факт того чи є інші члени сім`ї та близькі родичі, які би могли здійснювати опіку над недієздатною. Окрім цього, як уже зазначалося раніше, такі обставини мали бути перевірені саме органом опіки та піклування та покладені в основу їх висновку про доцільність призначення заявника опікуном недієздатної. Без встановлення такої інформації, фактичних обставин щодо потреби та можливості в наданні опіки та їх оцінки, вирішення питання по суті, є передчасним.
Також колегія суддів уважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно зіслався в обґрунтування свого висновку на те, що право заявника бути опікуном недієздатної може бути обмежене у зв`язку із його обов`язком щодо захисту Вітчизни, оскільки суд першої інстанції оскаржуване рішення вказаною обставиною не мотивував та така відсутня у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
За таких обставин, ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні вимог заяви про призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 , суд першої інстанції належним чином дослідивши надані докази та дійшов законних та обґрунтованих висновків.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ткач Валентини Василівни залишити без задоволення.
Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                І. В. Бойчук
               О. В. Пнівчук