ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/10652/24                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
при секретарі                    - Олешко М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:
У липні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, яким просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 20 травня 2024 року № 276 про застосування до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 24 червня 2024 року № 1139 о/с, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію";
- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , капрала поліції, на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції з дати його незаконного звільнення, тобто з 24 квітня 2024 року;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту його незаконного звільнення і до дня винесення судом рішення про його поновлення, розмір якого визначити у відповідності до порядку, що зазначений в описовій частині позову ОСОБА_1 .
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року відмовлено в задоволені позову.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
Апелянт зазначив про те, що поза увагою суду першої інстанції та дисциплінарної комісії залишився той факт, що рішення про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП законодавцем покладено на суд, водночас на момент складення висновку службового розслідування та винесення оскаржуваних наказів судове рішення, яким ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП прийнято не було.
Звернув увагу суду на те, що відповідачем порушено процедуру винесення оскаржуваних наказів, оскільки останній не мав права призначати, проводити службове розслідування та складати висновок службового розслідування, а лише повинен був прийняти рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Додатково зазначив про те, що відповідачем пропущено строк притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності встановлений ч. 1 ст. 22 Дисциплінарного статуту, оскільки наказ №1139 о/с прийнятий лише 24 червня 2024 року.
Також зазначив про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт невиконання позивачем своїх професійних обов`язків та вчинення ним адміністративних правопорушень.
Відповідач подав до суду відзив відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки відеозаписами з нагрудних камер поліцейських підтверджуються обставини встановлені висновком службового розслідування, зокрема щодо ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Drager" як на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції так і в приміщенні медичного закладу лікарем наркологом. 
Звернув увагу суду на те, що у зв`язку з перебування позивача на лікарняному у період з 29 квітня 2024 року по 20 червня 2024 року наказ №1139 о/с про звільнення позивача прийнято 24 червня 2024 року у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту.
Також наголосив, що вчинені позивачем дії дискредитують органи Національної поліції України, його поведінка суперечить загальним принципам встановленим для співробітників органів поліції, негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правового берега) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції з березня 2023 року.
22 квітня 2024 року начальником управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції скеровано на адресу начальника Департаменту патрульної поліції доповідну записку "Про встановлення підстав для призначення службового розслідування" вих. №14218/41/11/2/01-2024 (вх. 34067 від 22 квітня 2024 року), якою зокрема повідомив про те, що 19 квітня 2024 року о 22:51 год. поліцейським взводу №1 роти №6 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капрал поліції ОСОБА_1. перебуваючи поза службою порушив правила дорожнього руху України за адресою: вул. Соборності 30А, смт. Козелець, Чернігівської обл., керуючи транспортним засобом Skoda Octavia Tour реєстраційний номер НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу "Drager" та в лікаря нарколога відмовився, запропоновано за вказаним фактом призначити службове розслідування та відповідно до ч. 1 та 8 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України на період проведення службового розслідування відсторонити поліцейським взводу №1 роти №6 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капрал поліції ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків (т. 1 а.с. 63-64).
Наказом Департаменту патрульної поліції від 22 квітня 2024 року №830 призначено службове розслідування у формі письмового провадження та затверджено склад дисциплінарної комісії (т. 1 а.с. 67-68).
За результатами службового розслідування Начальником Департаменту патрульної поліції 06 травня 2024 року затверджено висновок службового розслідування, відповідно до якого ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", Присягу працівника поліції, визначену ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національне поліцію", п.п. 1, 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, абз. 2 ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п. 2.5 ПДР, дії капрала поліції ОСОБА_1 підривають авторитет безпосередньо поліцейського, як представника держави, системи Національної поліції України та дискредитують інших працівників органів державної влади в цілому та свідчать про недобросовісне ставлення до служби та порушення Присяги поліцеського (т. 1 а.с. 70-90).
Наказом Департаменту патрульної поліції від 20 травня 2024 року №276 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліції", Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1, 4, 6 ч. 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, абз. 2 ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п. 2.5 ПДР, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту застосовано до капрала поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т. 1 а.с. 50-51).
Згідно з довідкою від 26 червня 2024 року виданої т.в.о командира батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капрал поліції ОСОБА_1 з 29 квітня 2024 року по 20 червня 2024 року перебував на лікарняному, що підтверджується відповідними виписками та медичними висновками про тимчасову непрацездатність (т. 1 а.с. 92) 
Наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 24 червня 2024 № 1139 о/с капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правового берега) Управління патрульної поліції у місті Києві, звільнено зі служби в поліції на відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" 24 червня 2024 року на підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 20 травня 2024 року №276 (т. 1 а.с. 21).
З вказаними наказами позивач ознайомлений 24 червня 2024 року, що підтверджується підписами останнього (т. 1 а.с. 52-54).
Вважаючи протиправними оскаржувані накази позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що першочергово сам позивач як діючий працівник поліції був зацікавлений у тому, щоб без зайвих зволікань продемонструвати безпідставність припущень поліцейських про керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, пройти медичний огляд, засвідчивши власну прихильність тим цінностям і обов`язкам, які він взяв на себе, склавши Присягу на вірність Українському народові, однак, у межах розглядуваної справи позивач продемонстрував протилежне. Разом з тим, для цілей дисциплінарного провадження факт притягнення або непритягнення особи до адміністративної відповідальності не має визначального значення.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (ч. 1). 
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. 2).
Частиною 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що затверджений Законом України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут) встановлено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 3 розділу ІV Правила етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Приписами ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2).
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3).
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4).
Статтею 15 Дисциплінарного статуту встановлено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч. 1).
Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування (ч. 2).
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15).
Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з ст. 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
В силу вимог ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Аналогічні положення закріплені і у Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі - Порядок № 893).
Крім того, Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок № 893) передбачено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з п. 7 розділу IV Порядку №893 кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.
Відповідно до п. 1 Розділу VII Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Як встановлено судом першої інстанції, 22 квітня 2024 року на підставі рапорту т.в.о. командира взводу № 1 інспектора взводу № 2 роти № 6 батальйону № 3 полку № 1 (з обслуговування правового берега) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції від 20 квітня 2024 року та доповідної записки начальника управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції від 22 квітня 2024 року, начальником Департаменту патрульної поліції з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни капралом поліції ОСОБА_1 видано наказ № 830 "Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків" (т. 1 а.с. 63-68).
Висновком службового розслідування встановлено, 19 квітня 2024 року о 23:42 год інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Чернігівській області ДПП старшим лейтенантом поліції Скитер І.О. відносно позивача винесено постанову серії ЕНА №1952283 від 19 квітня 2024 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку з  порушенням п. 9.2. б Правил дорожнього руху та складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №884502 від 19 квітня 2024 року, про те, що ОСОБА_1 , о 22:51 за адресою: вул. Соборності, 30А, смт. Козелець, Чернігівської обл. керував транспортним засобом Skoda Octavia Tour, номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу "DRAGER" та в лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. В графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення" протоколу зазначено, що ОСОБА_1 від пояснення та підпису відмовився.
Під час проведення службового розслідування капрал поліції ОСОБА_1 від надання пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України (т. 1 а.с. 223-224).
Зазначені у Висновку службового розслідування обставини підтверджуються зокрема відеозаписами автомобільного відеореєстратора та портативних відеореєстраторів заступника командира взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Тарасовича Т.Г. , інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Скитер І.О. , на яких зафіксовано порушення правил дорожнього руху автомобілем Skoda Octavia Tour, д.н.з. НОМЕР_2 , його зупинку працівниками поліції, встановлення особи водія, спілкування з останнім, повідомлення про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, категоричні заперечення ОСОБА_1 щодо вживання алкогольних напоїв з повідомленням про те що він є співробітником Департаменту патрульної поліції. 
Також на зазначених відеозаписах зафіксовано неодноразові пропозиції працівників поліції позивачу пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "DRAGER" на місці зупинки, водночас остатній не надає однозначної відповіді щодо згоди пройти відповідний огляд та ухиляється від проходження огляду (тричі прилад "DRAGER" не визначив результату у зв`язку із недостатньо забраним об`ємом повітря).
Крім того ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога, на що останній погодився, проте у приміщенні медичного закладу відмовився пройти огляд за допомогою приладу "DRAGER", вимагаючи здати біологічну речовину, а в подальшому погодився пройти огляд за допомогою приладу "DRAGER", водночас у зв`язку з недостатнім об`ємом повітря прилад "DRAGER" тричі не визначив результату, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення, від отримання копії якого позивач відмовився.
За змістом ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний, зокрема, виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах його компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.п. 6, 7 розділу І "Загальні положення" цієї Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Пунктами 4, 15, 16 розділу ІІІ "Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів" зазначеної Інструкції передбачено, що метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що на момент складення висновку службового розслідування та винесення оскаржуваних наказів судове рішення, яким ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП прийнято не було, а тому підстави для притягнення його до відповідного виду дисциплінарної відповідальності були відсутні.
Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта помилковими, оскільки підставою для застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення є не факт притягнення його до адміністративної відповідальності, а поведінка останнього яка була спрямована на ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за наявності відповідних ознак, у зв`язку із чим, стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, яким зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники поліції сприяли наміру ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі, проте дії останнього фактично були спрямованні на затягування процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що свідчить про недобросовісність поведінки останнього.
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 червня 2024 року у справі №734/1949/24, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками службового розслідування про те, що ОСОБА_1 будучи працівником поліції ухилився від перевірки на стан алкогольного сп`яніння за наявності відповідних ознак, що свідчить про вчинення останнім дій, що підривають авторитет поліцейського, як представника держави, системи Національної поліції України та дискредитують інших працівників органів державної влади в цілому, а також недобросовісне ставлення до служби та порушення Присяги поліцейського.
Щодо надання позивачем до суду першої інстанції висновку медичного огляду від 20 квітня 2024 року, відповідно до якого у позивача о 01:29 год. ознак сп`яніння не виявлено (т. 1 а.с. 109), колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний висновок оформлено зі спливом більше ніж двох годин після відмови позивача від проходження процедури освідування на стан алкогольного сп`яніння та встановлення ознак алкогольного сп`яніння. 
Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірного притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, оскільки дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. 
Щодо доводів апелянта про те, що у разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів, суд апеляційної інстанції вважає їх помилковими, оскільки у даній справі службове розслідування призначено на підставі доповідної записки начальника Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції від 22 квітня 2024 року.
Також колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на пропуск відповідачем строку притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки дисциплінарне стягнення до позивача застосовано наказом від 20 травня 2024 року №276 в межах одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку, яким, у даному випадку, є день затвердження висновку за результатами службового розслідування, 06 травня 2024 року та з урахуванням ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту реалізований після прибуття позивача до місця проходження служби та закінчення періоду тимчасової непрацездатності.
Посилання апелянта на об`єктивні обставини що змусили його сісти за кермо після вживання пива, а саме погіршення стану здоров`я його батька та необхідності невідкладного надання допомоги, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до досліджених відеозаписів та висновку службового розслідування, позивач не повідомляв співробітників патрульної поліції, а також дисциплінарну комісію про відповідні обставини під час його зупинки, водночас ОСОБА_1 вчиняв дії для умисного затягування процедури проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується матеріалами справи та встановлено судом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувані накази Департаменту патрульної поліції від 20 травня 2024 року № 276 про застосування дисциплінарного стягнення та від 24 червня 2024 року № 1139 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції є правомірними та не підлягають скасуванню.
Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова

Судді                                                                                                      Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку

Повне судове рішення складено "14" квітня 2025 року.