ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2412/20  Номер провадження 22-ц/814/65/25	Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.
секретар: Пєшков В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 , адвоката Сидоренко Юрія Володимировича та ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2023 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі спадкоємців боржника (померлої) , шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки , -
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2020 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 790к-ф. За умовами договору ОСОБА_4 отримала кредит у сумі 67700,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 . Кредит надано терміном з 25.09.2008 по 24.09.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,7 % річних. З метою виконання кредитних зобов`язань по договору, сторонами укладено договір іпотеки № 790 к-ф від 25.09.2008, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В., реєстровий номер 6081,6082. В подальшому до кредитного договору вносилися зміни, шляхом укладення окремих додаткових угоди. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. За свого життя ОСОБА_4 порушила умови зобов`язання щодо строків повернення кредиту та строків сплати процентів за користування кредитом. Станом на 06.10.2016 року спадкодавець мала заборгованість перед банком за кредитним договором № 790 к-ф від 25.09.2008 розмір якої складав 405683,57 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 305700,00 грн та заборгованість за процентами - 99983,57 грн. Після того, як Банку стало відомо про смерть ОСОБА_4 , 30.01.2017 у порядку 1281 ЦК України було направлено вимогу до Першої Миргородської державної нотаріальної контори, котра в подальшому, 24.04.2017 року була перенаправлена за належністю до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Пазинича Р.В. 13.05.2019 року приватний нотаріус повідомив Банк про те, що претензія Банку доведена до спадкоємців майна ОСОБА_4 . З`ясувавши з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно особу одного із спадкоємців, котрий здійснив державну реєстрацію своїх прав на нерухоме майно позивач звернув позов до ОСОБА_2 . В ході підготовчого судового засідання, після з`ясування складу спадкоємців ОСОБА_4 позивач подав уточнений позов, згідно якого позовні вимоги були додатково звернуто до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . З урахуванням уточненої позовної заяви позивач прохав звернути стягнення на спірну квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2023 року позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" задоволено повністю.
Звернуто стягнення на заставне майно, а саме квартиру, загальною площею 60,3 кв.м. житловою площею, 36,7 кв.м., що розташована за адресою : АДРЕСА_2 та належала ОСОБА_5 , спадкоємцями якої є ОСОБА_3 на 3/8 частини, ОСОБА_1 на 3/8 частини та ОСОБА_6 на частини для погашення заборгованості за кредитним договором № 790 к-ф від 25.09.2008 у сумі 405683 грн. 57 коп. на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» шляхом реалізації на торгах, у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку».
Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 2676 грн. з кожного судових витрат.
Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» з ОСОБА_6 судових витрат в сумі 1784 грн.
Рішення в апеляційному порядку оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Скарги мотивовані тим , що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права , із неповним дослідженням доказів по справі.
Судом першої інстанції не надано правової оцінки факту, що ПАТ АБ «Укргазбанк» вже у травні 2017 року знав по коло спадкоємців померлого боржника ОСОБА_4 та прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_2 , отже позивач повинен був звернутися до суду з цим позовом не пізніше 17.11.2017 , тоді як він звернувся із позовом 15 грудня 2020 року . Клопотання про поновлення строку для звернення з позовом до суду позивачем не надано. Відповідно , позивач пропустив строк пред`явлення вимог до спадкоємця , встановлений приписами ст.1281 ЦК України , що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог .
Окрім того, суду не надано відомостей про оцінку вартості майна станом на 2023 рік , та не взято до уваги під час розгляду справи , що у житловому приміщенні проживають малолітній ОСОБА_1 , ОСОБА_3 які іншого житла не мають.
Також, скаржник посилається на те, що у позові не зазначено , яким чином повинно бути звернуто стягнення, проте суд вийшов за межі позовних вимог та ухвалив звернути стягнення шляхом реалізації на торгах, у формі електронних торгів , у межах процедури виконавчого провадження передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку». Тоді як згідно норм ЦПК суд не може вийти за межі позовних вимог .
Вказують , що позивачем пропущено строк позовної давності , оскільки перебіг строку позовної давності для звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки розпочався не пізніше 30.01.2017 , а з позовом до ОСОБА_7 позивач звернувся у грудні 2020 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності. З позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позивач звернувся 19.10.2021, також після спливу позовної давності.
Зауважують , що свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали 07.07.2017 року. Відповідно позивач з 07.07.2017 міг довідатись про повне коло належних відповідачів шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , яка є відкритою.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2023 року , та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судом встановлено, що 25 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 790к-ф. За умовами договору ОСОБА_4 отримала кредит у сумі 67700,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 . Кредит надано терміном з 25.09.2008 по 24.09.2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,7 % річних.
Задля забезпечення належного виконання ОСОБА_4 своїх зобов`язань за кредитним договором № 790 к-ф, сторонами було укладено договір іпотеки № 790 к-ф від 25.09.2008 посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Гіль Д.В., реєстровий номер 6081,6082, предметом якого являється квартира АДРЕСА_1 (а.с.9-10).
В подальшому, шляхом укладення 15 квітня 2011 додаткової угоди № 1, сторонами погоджено зміну умов кредитного договору в частині розміру кредиту, строку його повернення та розміру відсотків, зокрема суму кредиту погоджено у розмірі 472454,08 грн зі сплатою відсотків у розмірі 9,6 % річних з кінцевим строком повернення до 24 червня 2027 року. (а.с.14-20).
У зв`язку з внесенням змін до основного договору кредитного договору від 25.08.2008 року № 790к-ф, сторонами також погоджено зміни до договору іпотеки від 25.08.2008 року. Згідно додаткового договору № 1 від 15.04.2011 року (а.с.27-29).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.30).
На момент смерті ОСОБА_4 мала невиконані грошові зобов`язання перед позивачем у розмірі 405683,57 грн.
Позивач, як кредитор, 30.01.2017 року направив претензію до Першої Миргородської державної нотаріальної контори (а.с.34).
В подальшому Перша Миргородська державна нотаріальна контора повідомила позивача про направлення претензії за належністю до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Пазиничу Р.В., яким відкрито спадкову справу до майна померлої ОСОБА_4 (а.с.36).
28.04.2017 року приватний нотаріус Пазинич Р.В. повідомив позивача про факт доведення претензії до спадкоємців. Відомостей про коло спадкоємців нотаріус відмовився з підстав віднесення даних відомостей до нотаріальної таємниці (а.с.37).
З даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 23.06.2017 року речові права на спірну квартиру були зареєстровані лише за ОСОБА_2 (частка в 1/4) згідно свідоцтва про право на спадщину (а.с.45-47).
Згідно матеріалів спадкової справи № 21/2017 року спадкоємцями котрі прийняли спадщину після ОСОБА_4 являються ОСОБА_2 (1/4 частина), ОСОБА_3 (3/8 частин) та малолітній ОСОБА_1 (3/8 частин) (а.с.116-158).
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Як передбаченостаттею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами другою четвертою статті 1281 ЦК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги .
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Устатті 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Приписи статей 1281 і 1282ЦК Українитастатті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.
Стаття 17 Закону України «Про іпотеку`визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першоїстатті 1282 ЦК Українита частини першоїстатті 23 Закону України «Про іпотеку`у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.
Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.
Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.
Відповідно достатті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За змістом пункту 1 частини першоїстатті 593 ЦК України та частини першоїстатті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.
Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, постановах Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 552/2979/20, від 13 вересня 2023 року у справі № 756/7022/18.
Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника, пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю так і через нотаріуса.
Вимогами статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено,що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:  загальний розмір вимог та всі його складові,що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;  опис нерухомого майна,об`єкта незавершенного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;  заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його вуправління наперіод до його реалізації (у разі необхідності);  спосіб реалізації предмета іпотеки;  пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 мала заборгованість за кредитним договором від 25 вересня 2008 року у розмірі 405 683, 57 грн . Зобов`язання ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором забезпечено іпотекою за укладеним нею 25 вересня 2008 року іпотечним договором, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
Після цього, у передбачений статтею 1281 ЦК України шестимісячний строк, а саме 30.01.2017 року, позивач звернувся до Першої Миргородської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців ОСОБА_4 за кредитним договором від 25 вересня 2008 року, у якій просив повідомити спадкоємців померлого про наявність його претензії та повідомити йому коло спадкоємців. Отже, ним реалізовано відповідне право.
Нотаріусом повідомлено спадкоємців про наявність претензії кредитора, що підтверджується листом відповіддю від 08.05.2019 р. №01-16/213. Проте не надано відомостей про коло спадкоємців.
Отже, позивачу лише у серпні 2021 року стало відомо про коло осіб (спадкоємців), які прийняли спадщину та до яких необхідно звертатись з вимогою. У жовтні 2021 року Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» подало позовну заяву до суду з вимогою до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки.
З огляду на викладене, Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» не втратило право пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника та іпотекодавця ОСОБА_4 - відповідачів у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 грудня 2021 року у справі № 509/240/17.
З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції є обґрунтованими.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права , а саме, самостійного взначення підстави та предмету позову , в частині зазначення судом в оскаржуваному рішенні конкретного способу реалізації іпотечного майна.
Апеляційний суд зауважує, що п.п.6.8. Договору іпотеки від 25.09.2008 №790 к-ф передбачено, що реалізація предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження , передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» .
За вказаних обставин, посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставини , оскільки суд ухвалюючи рішення врахував положення чинного законодавства та умови договору іпотеки укладеного між позивачем та спадкодавцем.
Встановивши обставини справи та оцінивши зібрані у справі докази, колегія суддів дійшла висновку про набуття відповідачами як спадкоємцями статусу іпотекодавців та наявність підстав для звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру для погашення заборгованості у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».
Відтак, наведені в апеляційних скаргах доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянтів з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 , адвоката Сидоренко Юрія Володимировича та ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов