ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 335/10716/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чабаненко С.В. (доповідач),
                               суддів:  Юрко І.В., Білак С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради на рішення Орджонікідзевського  районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2024 року у справі №335/10716/24 (головуючий суддя першої інстанції - Сиротенко В.К.) за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
          ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради у справі про адміністративне правопорушення №492 від 02.04.2024 року щодо визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 6 800,00 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП закрити.
Рішенням Орджонікідзевського  районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення №492 від 02.04.2024 року, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради відносно ОСОБА_1 , яку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 6 800,00 гривень на користь держави.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП - закрито.
Стягнуто з Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань, витрати на оплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки наявність будь-якого розрахункового документу не визначена законодавством як обов`язкова для встановлення наявності складу правопорушення при реалізації алкогольних напоїв, а також для підтвердження вини особи, яка здійснила такий продаж.
Вважає, що діючим законодавством не передбачено повноважень адміністративної комісії проводити допити свідків, а також попереджати їх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2024 року Інспектор СЮП ВП Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві лейтенант поліції Кононова Н.Л. склала протокол про адміністративне правопорушення Серія ВАВ №575155 за ч.2 ст. 156 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який о 19:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, в клубі «Бавовна» знаходячись на своєму робочому місці здійснив продаж алкогольного напою, а саме шот «Текіла»-50мл., 40% у кількості 3 шт. неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
19.02.2024 року адміністративні матеріали за вказаним правопорушенням були направлені на розгляд адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, якою винесено постанову №492 від 02.04.2024 року щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржила її до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не доведено та не надано жодних належних і допустимих доказів, які підтверджують порушення позивачем встановлених законодавством норм.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 245, 280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 156 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.
Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.
Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду у суді апеляційної інстанції, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж алкоголю неповнолітній особі у приміщенні клубу «Бавовна» за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів того, що було здійснено реалізацію алкогольних напоїв саме ОСОБА_1 .
Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 року справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К/9901741573/18.
Матеріали справи не доводять фактів описаних у фабулі протоколу, відсутні фото та відеофіксації, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення яке йому інкримінують, адже немає доказів, що вказують на те, що він, а не інший здійснив продаж.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ВАВ №575155 від 19.02.2024 року, який складений відносно позивача за ч.2 ст.156 КУпАП, вбачається, що у вказаному протоколі не зазначено інформації про вилучення будь-яких алкогольних напоїв та про наявність фіскального чека, що "поза розумним сумнівом" підтверджував би продаж вказаного товару.
Крім того, в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні жодні належні та допустимі докази про його статус як працівника (менеджера, адміністратора) клубу «Бавовна» підприємства (наказ про прийняття на роботу). В матеріалах справи міститься інформація, що ОСОБА_1 має статус особи представника за довіреністю (юрист) та надає правові послуги за договором на правову допомогу ФОП ОСОБА_3 .
Також, у оскаржуваній постанові зазначено, що в матеріалах існують пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , однак ця особа не надавала пояснень при засідання комісії.
Так, у постанові № 560/751/17 від 27.06.2019 року колегія суддів Верховного Суду зазначила, що підтвердження порушення показаннями свідків, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
При цьому, у поясненнях свідок взагалі не вказує хто саме продав йому алкогольний напій, а тому його письмові пояснення в цілому є неналежним доказом у справі.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у адміністративної комісії були відсутні належні та допустимі докази для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.
Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.
При цьому, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, не має права самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу, що є неприпустимим.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Крім того, диспозиція ч.2 ст.156 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють правила торгівлі, у тому числі, алкогольними напоями.
Основним джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме він є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, визначеного ч.2 ст.156 КУпАП.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради на рішення Орджонікідзевського  районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2024 року в адміністративній справі №335/10716/24 залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського  районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2024 року в адміністративній справі №335/10716/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак