ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2776/25 Справа № 210/4801/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року                                                         м. Кривий Ріг
справа № 210/4801/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
позивач  ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Сільченком В.Є. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,
УСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позов мотивований тим, що 01 червня 2019 року позивач та відповідач уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по інгулецькому та Металургійному районах у місті кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 28. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03 січня 2023 року подружні відносини між позивачем та відповідачем припинились. Причиною розпаду сім`ї стала втрата в останніх почуття кохання одне до одного, втрата взаєморозуміння та поваги, внаслідок чого їхнє подружнє життя стало нестерпним.
На підставі наведенного вище позивач просила суд розірвати шлюб укладений між сторонами та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 28, стягнути з відповідача та користь позивача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 01 червня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області актовий запис № 28, розірвано. Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 50 відсотків судових витрат понесених у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 605,60 грн. Повернуто з Державного бюджету України  ОСОБА_1 50 відсотків від сплаченої суми судового збору, що становить грошову суму у розмірі 605,60 грн згідно квитанції ID: 7697-2858-0906-7428 від 22 серпня 2024 року.
В апеляційній скарзі відповідач просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнутих з нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши цей розмір з 10 000 грн до 2 000 грн посилаючись на те, що розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним, не є співмірним зі складністю, обсягом та часом виконання.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу відповідача – залишити без задоволення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в суді апеляційної інстанції. 
Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про розірвання між сторонами шлюбу не оскаржується та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача  ОСОБА_1  та її представника – Мартинову Н.Ю., які, кожна окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Ухвалюючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано суду докази на підтвердження понесених нею судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, однак не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром таких витрат, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження витрат за надану правничу допомогу позивачем надано Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, № 4097, Ордер на надання правничої допомоги серія АЕ № 1299595 року, Договір про надання правничої допомоги № 12/08/24 від 12 серпня 2024 року, Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 12/08/24 від 12 серпня 2024 року, квитанцію № 01 від 12 серпня 2024 року. 
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в даному випадку наявні правові підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони.
Однак, колегія суддів вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Наведене вище повністю узгоджується з твердженням скаржника про те, що суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом Мартиновою Н.Ю. послугами, часом, витраченим адвокатом Мартиновою Н.Ю. на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом Мартиновою Н.Ю. послуг, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 10 000 грн є завищеним. При цьому колегія суддів вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.
Такий висновок колегії суддів повністю узгоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, 21 листопада 2022 року у справі № 463/6544/20 та від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.
Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що надані докази про понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн є достатніми, допустимими та достовірними.
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року підлягає зміні в частині стягнутого судом першої інстанції розміру витрат, пов`язаних із наданням позивачу професійної правничої допомоги із зменшенням цього розміру з 10 000 грн до 5 000 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , пропорційно задоволення апеляційної скарги та виходячи з засад розумності, підлягають стягненню витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 000 грн, оскільки представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу відповідача задоволено частково.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2024 року змінити, зменшивши стягнутий з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір витрати на правову допомогу з 10 000 грн до 5 000 (п`ять тисячі) грн.
Стягнути з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 09 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: