Справа № 161/867/23 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/467/25  	  Доповідач: Карпук  А. К.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
14 квітня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Карпук А.К.
суддів – Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,
секретар Русинчук М.М.,
з участю: головного державного виконавця Павлович В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович Віолети Вікторівни щодо витребування окремого звіту про здійснені відрахування та виплати, здійснення відрахування із отримуваної боржником допомоги на оздоровлення (лікування), обчислення розміру зі сплати аліментів боржником та зобов`язання вчинити дії, боржник ОСОБА_2 за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_1 подану її представником ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року судді Кихтюка Р. М.,-
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович В.В. у виконавчому провадженні № 71999401 мотивуючи такими обставинами.
В провадженні відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №71999401 з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання.
Вказує, що 18.10.2024 вона звернулась до державного виконавця із заявою, у якій просила:
1. витребувати від підприємств, установ, організацій фізичних осіб – підприємців, з якими ОСОБА_2 перебуває (перебував) у трудових відносинах щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника окремий звіт (помісячно) про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою (додаток №9) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012;
2. у випадку невиконання законних вимог державного виконавця та несвоєчасного подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
3. здійснити відрахування із отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення (лікування);
4. обчислити розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 щомісяця на підставі відомостей отриманих із звітів при здійсненні відрахування та виплати і відрахувань із отримуваної ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення (лікування).
Однак, вказана заява була безпідставно проігнорована державним виконавцем. Державний виконавець Павлович В.В. не забезпечила надання установами, організаціями, підприємствами, з якими боржник ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах подання щомісячних окремих звітів про здійснені відрахування та виплати, не долучила до матеріалів виконавчого провадження жодного звіту, не здійснювала відрахування із отримуваної боржником допомоги на оздоровлення (лікування).
Просила визнати незправомірною бездіяльність головного державного виконавця ВДВС міста Луцька Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович В.В. (далі - головний державний виконавець):
1. щодо невитребування від підприємств, установ, організацій фізичних осіб – підприємців, з якими ОСОБА_2 перебуває (перебував) у трудових відносинах щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника окремого звіту (помісячно) про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою (додаток №9) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, зобов`язати головного державного виконавця витребувати такий звіт;
2. щодо ненакладення штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян за неподання звітів про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою, зобов`язати головного державного виконавця накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
3. щодо не здійснення відрахування з отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення, зобов"язати здійснити відрахування із отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення (лікування); 
4. щодо необчислення розміру заборгованості на підставі відомостей про здійснені відрахування та виплати із отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення, зобов`язати головного державного виконавця обчислити розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на підставі відомостей про здійснені відрахування та виплати із отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року в задоволенні скарги відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець діяла в межах повноважень, бездіяльності при примусовому виконанні рішення суду не допустила. Такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи.
В апеляційній скарзі представник заявника просить ухвалу суду скасувати, ухвалити постанову про задоволення скарги, стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в дохід держави.
Зазначає, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12 листопада 2024 року у справі № 161/867/23 провадження 4-с/161/62/24 встановлено факт відсутності в матеріалах виконавчого провадження щомісячних звітів про здійснені відрахування та виплати боржника ОСОБА_2 , що свідчить про бездіяльність державного виконавця. Державний виконавець не застосувала заходів відповідальності, передбачених статтею 76 Закону України «Про виконавче провадження» за неподання звітів, не вчинила визначених ст.18 Закону дій щодо примусового виконання рішення, не провела перевірки виконання Департаментом гуманітарного забезпечення Міністерства Оборони України рішення суду щодо боржника ОСОБА_2 , не здійснювала відрахувань із отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення.
У відзиві на апеляційну скаргу головний державний виконавець спростовує доводи апеляційної скарги та наводить мотиви того, що діяла відповідно до вимог закону.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено такі обставини. 
В провадженні відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №71999401 з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання.
Постановою головного державного виконавця від 12.06.2023 відкрито виконавче провадження
Постановою головного державного виконавця від 20.06.2023 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 
18.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця із заявою щодо витребування звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів ОСОБА_2 , накладення штрафу за неподання звітів, здійснення відрахувань із виплаченої допомоги на оздоровлення, обчислення заборгованості по аліментах з урахуванням виплаченої боржнику допомоги на оздоровлення. 
Апеляційним судом встановлено, що постановою від 08.11.2024 виконавчий лист № 161/867/23 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів передано до Солом`янського відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).
27.11.2024 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитрук В.Д. винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 
У судовому засіданні в апеляційному суді головний державний виконавець пояснила, що цей виконавчий лист був повернутий Солом`янським відділом державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) у зв`язку із неналежним оформленням, тому повторно, 27.11.2024 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитрук В.Д. винесено повторно постанову про передачу виконавчого листа до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де виконавчий документ перебуває на виконанні дотепер. 
На запит державного виконавця про надіслання звітів про здійснені відрахування та виплати із доходу боржника, на адресу відділу були надіслані довідки Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України про доходи боржника, які містили необхідну інформацію для розрахунку правильності нарахування та стягнення аліментів Відповідно до ч. 4 Розділу 16 Інструкції державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості по аліментах. Тому в державного виконавця не було підстав застосовувати заходи у вигляді штрафу до посадових осіб.
Після звернення заявника із заявою від 18.10.2024, 29.10.2024 головним державним виконавцем направлено вимогу до Департаменту гуманітарного забезпечення Міністерства оборони, в якому просила повідомити чи нараховувались кошти на оздоровлення боржнику ОСОБА_2 з проханням вказати тип, класифікацію, призначення таких коштів з метою визначити, чи звертається стягнення на такі виплати.
Відповідь на цей запит не надійшла, а головний державний виконавець не змогла на це відреагувати, оскільки виконавчий лист та виконавче провадження 08.11.2024 було передано до повернутий Солом`янським відділом державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).
Згідно з приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення ухваленого до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.
Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У суді апеляційної інстанції державний виконавець пояснила, що довідки, надані Департаментом гуманітарного забезпечення Міністерства оборони України містять всю необхідну інформацію для перевірки правильності нарахування і стягнення аліментів. Таких доводів державного виконавця заявник не спростувала та не довела порушення своїх прав тим, що державний виконавець маючи довідки про виплати та нарахування щодо боржника ОСОБА_2 , які містять всю інформацію, необхідну для визначення правильності нарахування аліментів, здійснення розрахунку заборгованості, не вимагала документу у формі звіту.
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Права та обов`язки державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження визначені нормами статті 18 Закону.
Пунктом 16 частини 3 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
З наведеного слідує, що питання накладення штрафу за невиконання вимог державного виконавця належить до дискреційних повноважень державного виконавця, а тому вимоги скарги визнати незаконною бездіяльністю державного виконавця не накладення штрафу та зобов`язати такий штраф накласти суперечать Закону.
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність скарги ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця щодо невитребування від підприємств, установ, організацій фізичних осіб – підприємців, з якими ОСОБА_2 перебуває (перебував) у трудових відносинах щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника окремого звіту (помісячно) про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою (додаток №9) Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року; зобов`язання головного державного виконавця витребувати такий звіт; щодо ненакладення штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян за неподання звітів про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою; зобов`язання головного державного виконавця накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та доходить висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги , а рішення суду першої інстанції – без змін в зазначеній частині вимог.
Аргументи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах виконавчого провадження звітів про здійснені відрахування та виплати апеляційний суд відхиляє, оскільки такі обставини не доводять ні порушення прав заявниці, ні неправомірності дій чи бездіяльності головного державного виконавця неправомірними, оскільки в матеріалах виконавчого провадження наявні документи про відрахування та виплати у формі довідки. 
Щодо вимог скарги ОСОБА_1 , які стосуються нездійснення відрахування із допомоги на оздоровлення.
На виконання ухвали апеляційного суду про надіслання цивільної справи для розгляду поданої апеляційної скарги, Луцьким міськрайонним судом було надіслано цивільну справу № 161/867/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання та цивільні справи № 161/867/23 - провадження 4-с/161/7/25, 4-с/161/8/25, 4-с/161/9/25 за скаргами ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця.
Апеляційним судом досліджено матеріали цих справ та проваджень, у яких містяться копії матеріалів виконавчого провадження, а також досліджено надані головним державним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження 71999401 та встановлено такі обставини.
Згідно з довідкою Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 25.04.2024 № 220/13/3836 за період з січня 2023 року по березень 2024 року, ОСОБА_2 у період з березня 2023 року по січень 2024 року нараховувалось грошове забезпечення у розмірі 55918 грн, крім того у вересні 2023 року та у січні 2023 року ОСОБА_2 нараховано грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 55918.00 грн., розмір грошової допомоги на оздоровлення включений до суми оподаткованого доходу. 
Отже оподаткований дохід ОСОБА_2 у вересні 2023 року та в січні 2023 року становив по 111836.00 грн.
Згідно з довідкою Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 25.04.2024 № 220/13/3125 щодо ОСОБА_2 про здійснені відрахування та виплати за період 01 червня 2023 по 31 березня 2024 року ,у вересні 2023 року здійснено відрахування 1/7 частини поточного стягнення та борг із доходу 55918 грн., тобто стягнення аліментів із нарахованої суми грошової допомоги на оздоровлення не проводилось.
Головним державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з січня 2023 року по березень 2024 року з якого вбачається, що розрахунок суми аліментів у вересні 2023 року та в січні 2023 року проведено із доходу боржника в розмірі 55918 грн, тобто при розрахунку не взято до уваги нараховану суму на оздоровлення.
Згідно зі статтею 4 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197, грошове забезпечення військовослужбовців включає, крім іншого, - одноразові грошові допомоги на оздоровлення.
Постановою КМ України від 26 лютого 1993 року № 146 затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при ви значенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей,батьків, інших осіб, ( далі Перелік) пунктом 1 якого передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом. 
Підпунктом 1 пункту 12 Переліку передбачено, що утримання аліментів не провадиться з вихідної допомоги при звільненні і сум неоподаткованого розміру матеріальної допомоги.
Оскільки із наданих довідок вбачається що нарахована допомога на оздоровлення включена до сум оподаткованого доходу, вона входить до складу грошового забезпечення, яке виплачується ОСОБА_2 , тому з цього доходу необхідно утримувати я аліменти.
Здійснюючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на підставі довідок , наданих Департаментом гуманітарного забезпечення Міністерства оборони України, які містять всю необхідну інформацію для перевірки правильності нарахування і стягнення аліментів, головний державний виконавець безпідставно не включила сум одноразової допомоги на оздоровлення до розрахунку, що не відповідає закону.
При розгляді скарги в частині вимог щодо нездійснення відрахування з отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення та необчислення заборгованості з урахуванням цього доходу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, залишив поза увагою норми матеріального права, якими врегульовано питання щодо визначення доходу, з якого утримуються аліменти, та дійшов помилкового висновку про правомірність дій головного державного виконавця у зазначеній частині.
Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання головного державного виконавця здійснити відрахування аліментів з отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення за вересень 2023 та січень 2024 року та обчислити заборгованість зі сплати аліментів з урахуванням нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення за вказаний період, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявником порушення її прав, однак колегія суддів з такими мотивами суду для відмови у задоволенні скарги в цій частині, не погоджується. Ураховуючи обставини цієї справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав задовольнити вимоги скарги в частині зобов`язання головного державного виконавця здійснити відрахування аліментів з отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення за вересень 2023 та січень 2024 року та обчислити заборгованість зі сплати аліментів з урахуванням нарахованої та виплаченої допомоги на оздоровлення за вказаний період, покласти відповідні зобов`язання на головного державного виконавця, оскільки як на час розгляду справи судом першої інстанції, так і дотепер, виконавчий лист № 161/867/23 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів перебуває на виконанні у Солом`янському відділу державної виконавчої служби в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), і головний державний виконавець, дії та бездіяльність якого оскаржені у цій справі, не має повноважень щодо вчинення виконавчих дій при виконанні зазначеного виконавчого листа. У зв`язку із помилковими мотивами суду першої інстанції в цій частині скарги ОСОБА_1 , оскаржена ухвала підлягає до скасування та ухвалення про відмову у задоволенні скарги в цій частині з підстав, наведених апеляційним судом. 
Статтею 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Відповідно до положень статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі встановлених апеляційним судом обставини, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні скарги про визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович Віолети Вікторівни щодо нездійснення відрахування з отримуваної боржником ОСОБА_2 у вересні 2023 року та у січні 2024 року допомоги на оздоровлення та щодо необчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 із виплаченої допомоги на оздоровлення у вересні 2023 року та у січні 2024 року, а також в частині мотивів суду про відмову у зобов`язанні головного державного виконавця здійснити відрахування з отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення, зобов`язанні головного державного виконавця обчислити розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на підставі відомостей про здійснені відрахування та виплати із отримуваної боржником ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 у зазначеній частині вимог задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович Віолети Вікторівни щодо нездійснення відрахування з отримуваної боржником ОСОБА_2 у вересні 2023 року та у січні 2024 року допомоги на оздоровлення та щодо необчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 із виплаченої допомоги на оздоровлення у вересні 2023 року та у січні 2024 року. в решті ухвалу суду залишити без змін.
Часткове цитування в апеляційній скарзі рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, численних рішень Європейського Суду, які стосуються питання законності вимог щодо сплати судового збору за подання скарги на стадії здійснення контролю за виконанням судового рішення, невиконання судових рішень апеляційний суд відхиляє, оскільки подана ОСОБА_4 скарга не стосується питання сплати судового збору або ж невиконання ухваленого на її користь судового рішення.
Інші аргументи апеляційної скарги зводяться до суб"єктивного тлумачення обставин справи та не слугують підставою для задоволенні вимог заявника.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 поданою її представником ОСОБА_3 задовольнити частково.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2025 року в цій справі в частині відмови в задоволенні скарги про визнання неправомірною бездіяльності головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович Віолети Вікторівни щодо нездійснення відрахування з отримуваної боржником ОСОБА_2 у вересні 2023 року та у січні 2024 року допомоги на оздоровлення та щодо необчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 із виплаченої допомоги на оздоровлення у вересні 2023 року та у січні 2024 року, та в частині зобов`язання вчинити вказані дії скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Скаргу у зазначеній частині вимог задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович Віолети Вікторівни щодо нездійснення відрахування з отримуваної боржником ОСОБА_2 у вересні 2023 року та у січні 2024 року допомоги на оздоровлення та щодо необчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 із виплаченої допомоги на оздоровлення у вересні 2023 року та у січні 2024 року.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Судді