Справа № 752/7709/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1848/2025
Головуючий у суді першої інстанції: Слободянюк А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 березня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Микитишин Оксани Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року,  ухвалене у складі судді Слободянюк А.В., у справі № 752/7709/24  за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - ТДВ «СГ «Оберіг»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що він є власником транспортного засобу марки «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 . 09 січня 2022 року в м. Києві, вул. Стадіонна сталася ДТП за участі його транспортного засобу та транспортного засобу «Fiat Siena», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року у справі №760/1050/22 визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на день ДТП майнові ризики пов`язані із володінням транспортним засобом «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , були застраховані за договором КАСКО у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «СГ «Оберіг». Після ДТП він звернувся до свого страховика за умовами договору КАСКО -  ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». 10 січня 2022 року оцінювачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було проведено огляд транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі результатів огляду проведено калькуляцію матеріального збитку - вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, яка згідно замовлення-наряду ТОВ «Корея Моторс на Подолі» склала 121 563,29  грн., з яких: вартість робіт - 71 505,00 грн., вартість матеріалів - 50 058,29 грн. На підставі страхового акту з урахуванням франшизи ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило йому страхове відшкодування в сумі 78 567,59 грн. Відповідно, залишок непокритих збитків внаслідок пошкодження  транспортного засобу склав 42 995,70 грн., які, на його думку має сплатити йому страхова компанія винуватця - ТДВ «СГ «ОБЕРІГ». Також, внаслідок ДТП йому було завдано моральної шкоди. З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» 42 995,70 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, та стягнути з ОСОБА_2 3000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Микитишин О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення із ТДВ «СГ «Оберіг» 42 995,70 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення таких позовних вимог, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.  Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СГ «Оберіг» пославшись на ненадання ним належних доказів на підтвердження підстав для стягнення матеріальних збитків з ТДВ «СГ «Оберіг», а саме, звіту   про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». При цьому звертає увагу на те, що після ДТП ОСОБА_1 звертався до ТДВ «СГ «Оберіг» із вимогами щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, представник ТДВ «СГ «Оберіг» оглядав його транспортний засіб та робив фото пошкоджень. Разом з тим, звіту про визначення розміру матеріального збитку ТДВ «СГ «Оберіг» не показувало, а в подальшому  взагалі припинило спілкування з позивачем. В свою чергу, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», в якій ОСОБА_1 застрахував свої майнові ризики за договором КАСКО, повідомлено, що воно  після  виплати відшкодування ОСОБА_1 , зверталося до ТДВ «СГ «Оберіг», із вимогою про відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою ним відшкодування у порядку суброгації, надавши ТДВ «СГ «Оберіг» ті ж документи, що долучені ОСОБА_1 до даного позову, а саме - копію акту огляду, копію рахунку СТО, копію ремонтної калькуляції, копію страхового акту та розрахунку. На підставі вказаних документів ТДВ «СГ «Оберіг» було відшкодовано ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму збитків з вирахуванням суми франшизи. Тобто, відшкодувавши на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму збитків в порядку суброгації, ТДВ «СГ «Оберіг» фактично визнало ДТП страховим випадком, та погодилося із розміром матеріального збитку, визначеним на підставі копії акту огляду, копії рахунку СТО, копії ремонтної калькуляції, копії страхового акту та розрахунку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», вважаючи достатнім для виплати відшкодування надані останнім документи. Також, зазначає, що надані ОСОБА_1 документи, ті самі, на підставі яких ТДВ «СГ «Оберіг» виплатило відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», є письмовими доказами, які містять інформацію щодо розміру матеріального збитку, а тому, з урахуванням ст.ст. 76-80 ЦПК України є належними та допустимим доказами у даній справі. Заперечуючи проти позову, ТДВ «СГ «Оберіг» не надало суду жодних доказів на спростування визначеного розміру шкоди. При цьому, звертає увагу на те, що на момент ДТП строк експлуатації транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , не перевищував 7 років, що вказує на відсутність в даному випадку застосування коефіцієнту фізичного зносу. Відтак, враховуючи установлений законодавством принцип повного відшкодування завданої шкоди, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» залишку невідшкодованої шкоди.
Микитюк Д.О. , який діє в інтересах ТДВ «СГ «Оберіг», подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 . Просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначав, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем розміру шкоди. Крім того, позивачем пропущено присічний річний строк звернення із такими вимогами, передбачений ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , 2021 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 12). 
13 серпня 2021 року ОСОБА_1 уклав з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» договір добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №169594, відповідно до якого він застрахував свої майнові ризики ОСОБА_1 , пов`язані із володінням транспортним засобом «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 .
09 січня 2022 року о 17 год. 45 хв., в м. Києві по вул. Стадіонна, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Fiat Siena», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості, безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився попереду. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим було порушено вимоги пп. 2.3б; 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2022 року у справі №760/1050/22 визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «СГ «Оберіг», поліс № 206509787. 
Відповідно до листа ТДВ «СГ «Оберіг» №2203-16 від 22 березня 2024 року, витягу з Централізованої бази  МТСБУ ліміт відповідальності ТДВ «СГ «Оберіг» за вказаним полісом за шкоду, завдану майну становить 130 000,00 грн., франшиза - 1 500,00 грн. (а.с. 36-38).  
Після ДТП ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про відшкодування шкоди на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів АМ №169594 (а.с. 31-32).
10 січня 2022 року оцінювачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було проведено огляд транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним актом. В акті зазначено характер пошкоджень, опис пошкоджень транспортного засобу (а.с. 33).
На підставі результатів огляду проведено калькуляцію матеріального збитку  вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , яка згідно замовлення-наряду ТОВ «Корея Моторс на Подолі» № КП016817 від 10 січня 2022 року склала 121 563,29  грн., з яких: вартість робіт - 71 505,00 грн., вартість матеріалів - 50 058,29 грн.
Відповідно до страхового акту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування з урахуванням франшизи за договором КАСКО в сумі 78 567,59 грн., яке частково покрило розмір збитків.
Також, відповідно до листа ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»  від 18 січня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомило, що воно зверталося до страхової компанії винуватця ТДВ «СГ «Оберіг» із вимогою про відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою ним відшкодування у порядку суброгації. При цьому воно надавало ТДВ «СГ «Оберіг» копію акту огляду, копію рахунку СТО, копію ремонтної калькуляції, копію страхового акту та розрахунку, і на підставі цих документів ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було відшкодовано ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму збитків з вирахуванням суми франшизи. Окрім того, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомило, що винуватцем ДТП було відшкодовану суму франшизи за полісом (а.с. 43-45).  
Посилаючись на те, що йому не була відшкодована шкода, завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , у повному обсязі,  ОСОБА_1 порушив перед судом питання про стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» 42 995,70 грн., а також про стягнення з ОСОБА_2 на  3 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.
Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн. 
В задоволенні вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СГ «Оберіг» суд першої інстанції відмовив. Відмовляючи у задоволенні таких вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру шкоди, зокрема, звіту про оцінку майна.
Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди не оскаржене, а тому, апеляційний суд не переглядає правильність висновків суду першої інстанції у цій частині.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СГ «Оберіг» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників
 Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
При цьому відповідно до ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
 Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, чинним законодавством визначено принцип повного відшкодування завданої шкоди відповідно  до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таке право потерпілої особи є абсолютним та не може бути обмеженим.
В свою чергу, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, що узгоджується із метою страхування, визначеною Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
При цьому відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як було встановлено, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 09 січня 2022 року о 17 год. 45 хв., в м. Києві по вул. Стадіонна, в якій було пошкоджено транспортний засіб «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .
Після ДТП ОСОБА_1 звернувся до своєї страхової компанії за договором КАСКО - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про відшкодування завданої йому шкоди.
На підставі його заяви ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» провело калькуляцію відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно з якою вартість відновлювального ремонту склала 121 563,29 грн. та виплатило ОСОБА_1   відшкодування з урахуванням франшизи в сумі 78 567,59 грн. Відтак, враховуючи положення ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» набуло прав вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , поряд з ОСОБА_1 до винної особи та її страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Також, встановлено, що після виплати ОСОБА_1 відшкодування за договором КАСКО ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зверталося до страхової компанії винуватця ТДВ «СГ «Оберіг» із вимогою про відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою ним відшкодування в порядку суброгації, надавши ТДВ «СГ «Оберіг» ті ж документи, що долучені ОСОБА_1 до даного позову, а саме, копію акту огляду, рахунку станції технічного обслуговування, ремонтної калькуляції, страхового акту та розрахунку, що підтверджується листом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 18 січня 2024 року.
На підставі цих документів ТДВ «СГ «Оберіг» було відшкодовано ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму збитків з вирахуванням суми франшизи за полісом.
При цьому ТДВ «СГ «Оберіг» не висловлювало заперечень щодо недостатності наданих йому документів для прийняття рішення щодо страхового випадку та відшкодування шкоди ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», не скористалося своїм правом на визначення розміру шкоди самостійно і залученням своїх спеціалістів, вважаючи достатніми доказами на підтвердження розміру шкоди  документи, надані ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».
Таким чином, відшкодувавши на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму збитків в порядку суброгації, ТДВ «СГ «Оберіг» визнало ДТП за участі транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , страховим випадком та, встановивши розмір завданих збитків на підставі наданий йому документів на суму 121 563,29  грн., частково відшкодувало шкоду по факту ДТП, яке мало місце 09 січня 2022 року.
Крім того, представник ОСОБА_1 зазначив, що він звертався до ТДВ «СГ «Оберіг»  із вимогами щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, проте, оскільки подія мала місце у карантинний період, спілкування зі страховою компанією мало місце в телефонному режимі. 09 лютого 2022 року уповноважена особа  ТДВ «СГ «Оберіг»  надіслала йому на мобільний телефон повідомлення, в якому зазначила номер страхової справи - НОМЕР_4 та певну інформацію по збору документів. Відповідні повідомлення від уповноваженої особи ТДВ «СГ «Оберіг»  позивач отримував  06 липня 2022 року, 15 лютого 2023 року. Також, ТДВ «СГ «Оберіг» направляло свого представника для огляду транспортного засобу. Разом з тим, звіту про визначення розміру матеріального збитку позивачеві страховик не надав, а виплачуючи відшкодування його страховику по договору каско - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», виходив з наданої останнім калькуляції збитків. До скарги представник ОСОБА_1 додав копії відповідних повідомлень.
При цьому представник ТДВ «СГ «Оберіг» не навів доводів та доказів на спростування вказаних обставин.
Також, слід врахувати, що надані ОСОБА_1 документи є тими самими документами,  на підставі яких ТДВ «СГ «Оберіг» виплатило відшкодування на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», до якої частково перейшли права вимоги щодо відшкодування, вони містять інформацію щодо переліку пошкоджень, запчастин та робіт, необхідних для відновлення транспортного засобу, розміру матеріального збитку, а тому, з урахуванням ст.ст. 76-80 ЦПК України є належними та допустимим доказами на підтвердження розміру шкоди . Крім того, як зазначив позивач, на момент ДТП з дати виробництва транспортного засобу «Kia Rio», д.н.з. НОМЕР_1 , пройшло не більше одного року, що виключає застосування коефіціенту фізичного зносу.
В свою чергу, заперечуючи проти позову, ТДВ «СГ «Оберіг» не надало суду першої інстанції жодних доказів на спростування визначеного розміру шкоди, з урахуванням також і того, що воно здійснило відшкодування на рахунок страхової компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у порядку суброгації за тим же страховим випадком на підставі тих же документів.
З урахуванням викладеного, такі дії ТДВ «СГ «Оберіг» не можуть вважатися виправданими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 про стягнення з ТДВ «СГ «Оберіг» у відшкодування майнової шкоди в сумі 42 995,70 грн.
При цьому колегія суддів не бере до уваги посилання представника ТДВ «СГ «Оберіг» на пропуск ОСОБА_1 визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку на звернення із такими вимогами, що, на його думку, є підставою для відмови страховиком у виплаті страхового відшкодування, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертається до ТДВ «СГ «Оберіг» у судовому порядку, а відповідно, його вимоги можуть бути обмежені лише строками позовної давності. Крім того, як було зазначено, крім вимоги ОСОБА_1 , ТДВ «СГ «Оберіг» отримувало вимогу по тому ж страховому випадку від ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», та задовольнило таку вимогу. Відтак,  ТДВ «СГ «Оберіг» не було обмежене у проведенні власного розслідування обставин ДТП та визначенні іншого розміру збитків.
Також, Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що, аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), потерпіла особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності (постанова Великої палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).
Враховуючи викладене, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «СГ «Оберіг» з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення таких вимог.
Також, підлягає скасуванню і рішення суд першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 1 126,43 грн. судового збору за подання позовної заяви, а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 - 84,77 грн. судового збору за подання позовної заяви.
Крім того, з ТОВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 816,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Микитишин Оксани Миколаївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», та в частині розподілу судових витрат, та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 42 995,70 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 1 126,43 грн. судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 84,77 грн. судового збору за подання позовної заяви.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 1 816,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
В іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді