ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5270/24                            Головуючий у 1-й інстанції:  Янківська В.П. 
                                                                                    Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 квітня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Аліменка В.О., Ганечко О.М., 
за участю секретаря                    Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, - 
                                           В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.03.2024 №2972/23-00-09-01 та податкову вимогу № 0010774-1302-2300 від 18.04.2024.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» звернулось до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі п.п. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 - 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п.75.1 ст.75, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р №2755-VІ зі змінами та доповненнями, статті 16 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилові коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, шо використовуються в електронних сигаретах, та пального» (зі змінами доповненнями), з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального та рідин, що використовуються в електронних сигарет, відповідно до наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 25.01.2024 №174-п та направлень на перевірку №322/23-00-09-01-15, №323/23-00-09-01-15, №324/23-00- 01-15, №325/23-00-09-01-15 від 25.01.2024, проведена фактична перевірка діяльності ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» (код за ЄДРПОУ 44734403) щодо дотримання вимог законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, цільового використання спирту етилового платниками податків, здійснення функції визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відображення та правильності обрахунку акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження підакцизних товарів, за місцем фактичного здійснення діяльності, а саме: м. Черкаси, вул. Надпільна, буд. 252, м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, буд. 138 та Черкаська область, м. Умань, вул. Комарова, 7А, за період діяльності з 03.11.2022 по 03.02.2024.
Перевірка проводилась з 26.01.2024 по 02.02.2024.
За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 05 лютого 2024 року №1107/23-00-09-01-16/44734403, яким зафіксоване порушення позивачем статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального», у зв`язку із зберіганням алкогольних напоїв у місцях, які не внесено до Єдиного реєстру місць зберігання.
На підставі висновку акта фактичної перевірки від 05 лютого 2024 року №1107/23-00-09-01-16/44734403 ГУ ДПС у Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.03.2024, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 945 880, 26 грн.
Податковою вимогою ГУ ДПС у Черкаській області від № 0010774-1302-2300 від 18.04.2024 визначено, що станом на 17.04.2024 сума податкового боргу позивача становить 1 945 880, 26 грн.
Не погоджуючись з обґрунтованістю вищезазначених доводів контролюючого органу, податковим повідомленням-рішенням від 12.03.2024 та податковою вимогою від 18.04.2024, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема апелянт зазначає, що розмір штрафних санкцій, які нараховано відповідачем, не відповідає вартості продукції, яка фактично знаходилась на складі позивача під час проведення перевірки (оскільки таку вартість відповідач не встановив), а дорівнює вартості продукції, яка за висновками відповідача раніше зберігалась.
Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Згідно з п.п.80.2.2 п.80.2. ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Колегія суддів звертає увагу, що апелянт не наводить мотивів щодо протиправності призначення та/або проведення відповідачем фактичної перевірки діяльності ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» (код за ЄДРПОУ 44734403), а тому колегія суддів в цій частині не надає оцінку. 
Щодо нарахування штрафних (фінансових) санкцій, колегія суддів зазначає наступне.
Застосовуючи штрафну санкцію у сумі 1 945 880, 26 грн. відповідач виходив з того, що в порушення ст. 15 Закону України 19 грудня 1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального» позивач здійснював зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України, визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» 19.121995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.
Згідно ст. 15 Закону № 481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.
Статтею 17 Закону № 481/95-ВР передбачено відповідальність, зокрема, за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів, або рідин, що використовуються в електронних сигаретах, у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17 000 гривень.
Як зазначено в описовій частині акту, ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» має місце зберігання алкогольних напоїв, яке внесене до Єдиного реєстру місць зберігання, а саме: Черкаська область, Уманський район, м. Умань, вулиця Захисників України (кол. Комарова), буд. 7а, дата внесення - 11.08.2023, вид продукції - алкогольні напої, крім сидру та перрі (без додання спирту) та алкогольні напої - сидр та перрі (без додання спирту), площа - 150 м2, індивідуальний номер місця зберігання- №23210101015. Інших місць зберігання алкогольних напоїв, які внесені до Єдиного реєстру місць зберігання, ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ПІАНДРУК» (код за ЄДРПОУ 44734403) станом на 02.02.2024 не зареєструвало.
За результатами проведеної фактичної перевірки встановлено, ТОВ «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» (код за ЄДРПОУ 44734403) здійснювало зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, в порушення ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95- ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», із змінами та доповненнями.
Під час перевірки було знято залишки товарно-матеріальних цінностей, оцінити вартість  яких не виявилося можливим, так як за вищевказаними адресами   (невнесеними до ЄРМЗ) відбувається виключно зберігання та відвантаження товарів без розрахункових операцій.
Колегія суддів підтримує позицію відповідача, що позивач здійснював зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання в порушення статті 15 Закону № 481/95-ВР, проте не погоджується з тим, що загальна сума вартості товарів складає 1 945 880,26 грн. (перелік товарів зазначених в таблиці в акті перевірки) (а.с. 26-32).
За результатами перевірки відповідач зазначив про неможливість встановлення вартості тієї алкогольної продукції, залишки якої зафіксовано у відповідних місцях зберігання. Розраховуючи вартість товарів, які зберігались позивачем у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, виходив з аналізу інформації наявної в системах  та підсистемах АІС «Податковий блок», відповідно до якої за період з 03.11.2022 по 02.02.2024 позивач отримував та зберігав алкогольну продукцію за адресою місця фактичної перевірки згідно з накладними на суму 1  925 306, 20 грн. Також, за результатами аналізу інформації наявної в тій же системі АІС «Податковий блок» встановлено, що за період з 03.11.2022 по 10.08.2023 позивач отримував та відповідно зберігав алкогольну продукцію за адресою Черкаська обл., м. Умань, вул. Комарова, буд.7/А, згідно з накладними на суму 20 574, 00 грн. 
Колегія суддів звертає увагу, що висновки відповідача про вартість алкогольної продукції, яка зберігалась позивачем з порушенням вимог ст.15 Закону №481/95-ВР, які підтриманні судом першої інстанції, ґрунтуються виключно на аналізі інформації наявної в системах  та підсистемах АІС «Податковий блок». 
В той же час, на переконання колегії суддів, відповідачем, роблячи такий висновок, не враховано, що фактична кількість та перелік такої продукції, які перебували в місці зберігання на час перевірки відповідно до акту перевірки, не відповідає обставинам справи. 
Так, як зазначено представником позивача та підтверджується матеріалами справи загальна кількість 50 л кег Сидру, які зазначено в акті фактичної перевірки, становить 431 одиниць. Сидру іншого об`єму в акті не зазначено взагалі. Натомість, в акті зняття залишків під час фактичної перевірки загальна кількість 50 л кег Сидру є майже втричі меншою (155 одиниць), при цьому зазначено й про наявність Сидру у пляшках об`ємом 2 л (п.65), 0,7 л (п.110) та 0,33 л. (п.111) При цьому, навіть загальна кількість одиниць товару за вказаними актами є різною, за актом зняття залишків - значно меншою. Також, слід звернути увагу, що позиція 3 у акті зняття залишків товарно-матерілаьних цінностей «Сідр яблуко-полуниця» у кількості 1 шт взагалі не відображає об`єм вказаного товару (аналогічна ситуація з іншою продукцією, яка відображена у акті, а саме:п.23, п.46, п.50, п.61., п.87, п.118, п.128). Що стосується загального об`єму фактично виявленої іншої продукції (окрім Сидру), то її кількість за актом зняття залишків товарно-матеріальних цінностей також є значно меншою ніж відображено в акті фактичної перевірки. З вказаного слідує, що загальна вартість продукції за актом зняття залишів також є меншою ніж за актом фактичної перевірки. Відсутність в акті зняття залишків товарно-матеріальних цінностей об`єму деяких товарів (тобто відсутність данних про літраж одиниці товару) унеможливлює встановлення точної вартості продукції, яка зберігалась на складі. 
Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували той факт, що позивачем дійсно з порушенням вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР зберігалась алкогольна продукція в об`ємі, кількості та вартістю, які відображено в акті фактичної перевірки, зокрема ті, які б підтверджували фактичне надходження та зберігнання такої продукції саме у вказаних в акті фактичної перевірки місцях. Більш того, інформація про таку продукцію (її вид, кількість та вартість) відображена  лише в акті фактичної перевірки з посиланням на інформацію наявну в системах  та підсистемах АІС «Податковий блок». Проте, відповідачем не надано жодних доказів того, що викладена в акті фактичної перевірки інформація в цій частині дійсно відповідає тій, яка міститься в системах та підсистемах АІС «Податковий блок».
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не вжито належних заходів для встановлення вартості та кількості алкогольної продукції, яку фактично виявлено у місці зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, в порушення ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 12.03.2024 № 2972/23-00-09-01 є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню, оскільки висновки контролюючого органу щодо нарахування штрафних санкцій не відповідають вартості та кількості продукції, яка фактично знаходилась на складі позивача під час проведення перевірки, що безпосередньо впливає на визначення правильного розміру штрафної санкції.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню не через відсутність порушення платником податку ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, а через неправильно здійснений відповідачем розрахунок суми штрафної санкції.
Така позиція відповідає висновкам Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним, зокрема в постановах від 07.12.2021 у справі № 804/4416/16, від 05.02.2021 у справі № 826/16051/16 та від 06.02.2018 у справі № 826/15139/16.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 0010774-1302-2300 від 18.04.2024, то колегія суддів приходить до висновку про те, що такі вимоги також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від попередніх.
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З матерфалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в сумі 30  096, 60 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 35  005, 84 грн., які слід стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК».
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області від 12.03.2024 № 2972/23-00-09-01. 
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області від 18.04.2024 № 0010774-1302-2300.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (код ЄДРПОУ: 44131663; адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ ШАНДРУК» (код ЄДРПОУ: 2445717236; адреса: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 17, оф. 417) судовий збір в сумі 65  102, 44 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                          Аліменко В.О. 

                                                                                                    Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлений 09.04.2025.