15.05.25
33/812/207/25
Єдиний унікальний номер судової справи: 489/5382/24
Номер провадження: 33/812/207/25 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Крамаренко Т.В.,
із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,
за участю: захисника - адвоката Рудика М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Рудика Марка Романовича на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 873161 від 21 червня 2024 року, ОСОБА_1 21 червня 2024 року о 09 год 25 хв керував транспортним засобом «Opel Kadet», номерний знак НОМЕР_1 у м. Миколаєві, по вул. Космонавтів, 122 А з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», на що водій відмовився. Також водію було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку в медичному закладі, на що водій також відмовився. Вказаними діями, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 
Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, 04 травня 2025 року захисник ОСОБА_1 – адвокат Рудик М.Р. подав до Миколаївського апеляційного суду через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник - адвокат Рудик М.Р. зазначає, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 21 червня 2024 року о 09 год – 40 хв рухався без порушень ПДР України, про що свідчить наявний в матеріалах справи відеозапис, а тому підстав для його зупинки у працівників поліції не було. Також, в матеріалах справи відсутня постанова про порушення ОСОБА_1 ПДР України, натомість з відеозапису встановлено, що така постанова не виносилась.
Захисник звертає увагу на те, що з оглянутого відеозапису з бодікамери працівника поліції не вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про які працівником поліції було повідомлено водію, та що стало б підставою як для обґрунтованої підозри вживання особою алкогольних напоїв так і для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння.
Також, адвокат вказує на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Рудика М.Р. на підтримку доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що водій  ОСОБА_1  21 червня 2024 року о 09 год 25 хв керував транспортним засобом «Opel Kadet», номерний знак НОМЕР_1 у м. Миколаєві, по вул. Космонавтів, 122 А з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера «Драгер», на що водій відмовився. Також водію було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку в медичному закладі, на що водій також відмовився. Вказаними діями, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
З відеозапису на CD диску, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль Opel Kadet номерний знак НОМЕР_1 . Особу водія було встановлено як - ОСОБА_1 . Під час спілкування працівника поліції з вказаним водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з чим, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що водій відмовився. Після чого, водію було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі, однак водій теж відмовився. В подальшому водію було роз`яснено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан спяніння. При цьому, водієві було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також запропоновано надати письмові пояснення щодо вказаного правопорушення. 
Після оформлення адміністративних матеріалів, працівником поліції було ознайомлено водія ОСОБА_1 зі змістом складеного відносно нього протоколу. Водієм протокол був підписаний без зауважень та доповнень. Крім того, працівником поліції було попереджено водія про його відсторонення від подальшого керування транспортним засобом до повного витверезіння.
Долучений до матеріалів справи, відеозапис є безперервним, починається з моменту зупинки транспортного засобу «Opel Kadet», номерний знак  НОМЕР_1 та закінчується складанням протоколу відносно водія ОСОБА_1  про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом.
За вказаних обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 873161 від 21 червня 2025 року (а.с.1); 
- у відеозаписі, що міститься на CD – диску ( а.с.5);
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 873161 від 21 червня 2024 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.
На вимогу працівників поліції водій транспортного засобу «Opel Kadet», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 мав беззастережно виконати їх законну вимогу щодо огляду на стан сп`яніння. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 21 червня 2024 року о 09 год - 40 хв рухався без порушень ПДР України, а тому підстав для його зупинки у працівників поліції не було, на увагу суду не заслуговують, оскільки питання поважності чи неповажності причин зупинки транспортного засобу поліцейськими як і законність дій поліцейських при цьому не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння та законністю його результатів. 
При цьому, матеріали справи не містять доказів встановлення незаконності дій працівників поліції та їх протиправної поведінки. 
Разом з тим, положення КУпАП щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення (ст. 256 КУпАП), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853, не передбачають долучення до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, доказів законності зупинки поліцейським транспортного засобу.
Твердження адвоката Рудика М.Р. про те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, суд оцінює критично, з огляду їх безпідставність. Зокрема, з відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається, що працівником поліції в повному обсязі було роз`яснено водію ОСОБА_1 його права (03 хв. 40 с відеозапису).
Не можна також вважати обґрунтованим і посилання адвоката Рудика М.Р. на те, що з відеозапису не вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного спяніння. 
Відповідно до пунктів 2, 4 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Факт виявлення у водія ОСОБА_1 таких ознак алкогольного сп`яніння як: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук - підтверджується відображенням цих ознак у протоколі про адміністративне правопорушення та у відеозапису, на якому поліцейський повідомляє водія, що він має ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю порожнини рота, тремтіння пальців рук. При цьому сам водій з цього приводу заперечень не висловлював, натомість пояснив, що вживав алкогольні напої напередодні (01 хв 55 с відеозапису).
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав належну оцінку, такі доводи фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір останнього уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.
Згідно довідки Управління патрульної поліції в Миколаївській області ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 07 вересня 2021 року (а.с.4).
За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23,33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Рудика Марка Романовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Крамаренко Т.В.