Справа № 461/1467/25                                Головуючий у 1 інстанції: Павлюк О. В. 
Провадження № 33/811/523/25                  Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , її представника – адвоката Цесляка Андрія Олеговича, прокурора Павленка Романа Івановича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Цесляка А.О. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року, 
встановив:
постановою Галицького районного суду м.Львова від 19 березня 2025 року, об`єднано в одне провадження справи № 461/1467/25 (провадження № 3/461/660/25), № 461/1467/25 (провадження № 3/461/661/25) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення; присвоїти об`єднаній справі номер № 461/1467/25 (провадження № 3/461/660/25); ОСОБА_1  визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Згідно постанови, ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади адміністратора відділу адміністративних послуг управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради, являючись суб`єктом відповідальності відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, у порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Окрім цього , ОСОБА_1 , будучи звільненою з посади адміністратора відділу адміністративних послуг управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг Львівської міської ради, являючись суб`єктом відповідальності відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, у порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік (після звільнення), чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою адвокат Цесляк А.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 19 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КупАП у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, прийнятою із порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного дослідження обставин справи. Наголошує, що у ОСОБА_1 був відсутній умисел на вчинення цього адміністративного правопорушення. 
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 була звільнена з посади 01 грудня 2022 року за угодою сторін, а отже, на думку апелянта, припинила бути суб`єктом відповідальності, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та статті 172-6 КупАП за правопорушення, пов`язане із корупцією, у порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».
Заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , то її представника, які підтримали апеляційну скаргу, з мотивів у ній наведених, прокурора, який заперечилв доводи апеляційної скарги, оскаржувану постанову вважає законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, які належним чином були досліджені судом першої інстанції, зокрема:  протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 255 від 19.02.2025; протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 256 від 19.02.2025; розпорядження № 482-к від 13.06.2016 про призначення ОСОБА_1 на посаду адміністратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» адміністративно-господарського управління Львівської міської ради; наказ № 278к від 28.11.2022 про звільнення ОСОБА_1 з роботи; письмові пояснення ОСОБА_1 від 23.01.2025; скриншоти з офіційного сайту НАЗК; електронні декларації; висновок прокурора з питань, що виникають під час розгляду справи відповідно до вимог ст. 250 КУпАП, та інші докази, які знаходяться між собою в об`єктивному зв`язку та є допустимими, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Крім того, при апеляційному розгляді ОСОБА_1 суду підтвердила, що достеменно була обізнана про те, що декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або міського самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями за 2022 рік та після звільнення необхідно було подати до 31 січня 2023 року, у той же час – подала їх несвоєчасно 20 лютого 2024 року та 26 лютого 2024 року відповідно. Тому доводи про відсутність умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є безпідставним.
Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють пояснення аналогічні тим, що викладені у письмових поясненнях у справі, захисника Цесляка А.О., які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та її винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Цесляка Андрія Олеговича – залишити без задоволення.
Постанову Галицького районного суду м.Львова від 19 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ