УХВАЛА

12 травня 2025 року 
м. Київ
справа №990/151/25
адміністративне провадження №П/990/151/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого-судді: Мацедонської  В.  Е.,
суддів: Желєзного  І.  В., Білак  М.  В., Уханенка  С.  А., Соколова  В.  М.,
при секретарі судового засідання Рейтаровської  О.  С.
за участю:
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Буняка  В.  С., 
представника відповідача - Мовіле  О.  С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції клопотання представника Президента України Зеленського Володимира Олександровича про залучення третіх осіб у справі №  990/151/25 та представника ОСОБА_1 - адвоката Буняка Валерія Сергійовича про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
10 квітня 2025 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі - відповідач, Президент), у якому просив скасувати пункт 1 Додатку до рішення Ради Національної безпеки і оборони України від 19  січня 2025 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 19 січня 2025 року №  38/2025, згідно якого введено персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до ОСОБА_1 .
Верховний Суд ухвалою від 11 квітня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №  990/151/25. Вирішив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів. Призначив справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яке відбудеться 12 травня 2025 року о 15:00     год. у приміщенні суду за адресою: місто Київ, вулиця Князів Острозьких, 8, корпус 5.
30 квітня 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання представника Президента про залучення Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) та Служби безпеки України (далі - СБУ), як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача до участі у розгляді справи за цим позовом. В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що рішення суду у цій справі вплине на права та обов`язки РНБО та СБУ.
08 травня 2025  року від представника позивача до Верховного Суду подано клопотання про витребування у Президента, СБУ та РНБО доказів, а саме: копії документів, які містять інформацію та підтверджують підстави внесення пропозицій СБУ до РНБО щодо застосування до ОСОБА_1 обмежувальних заходів (санкцій), внаслідок чого РНБО було прийнято рішення від 19  січня 2025 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента від 19 січня 2025  року №  38/2025, персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкції). 
Що стосується клопотання відповідача про залучення третіх осіб, суд приходить до висновку, що таке клопотання підлягає задоволенню з огляду на слідуюче.
Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про санкції» пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки і оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України.
Згідно з приписами Закону України «Про санкції» рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій приймається Радою національної безпеки і оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Нормами статті 107 Основного Закону України визначено, що Рада національної безпеки і оборони України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України, який координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони. Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України. Компетенція та функції Ради національної безпеки і оборони України визначаються законом.
Згідно з статтею 3 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» однією із функцій РНБО України є внесення пропозицій Президентові України щодо реалізації засад внутрішньої і зовнішньої політики у сфері національної безпеки і оборони. Відповідно до функцій, визначених цим Законом, РНБО України розробляє та розглядає на своїх засіданнях питання, які відповідно до Конституції та законів України, Стратегії національної безпеки України, Воєнної доктрини України належать до сфери національної безпеки і оборони, та подає пропозиції Президентові України, приймає рішення щодо, зокрема, заходів політичного, економічного, соціального, воєнного, науково - технологічного, екологічного, інформаційного та іншого характеру відповідно до масштабу потенційних та реальних загроз національним інтересам України (абзац 7 пункту 1 частини першої статті 4 Закону).
Частинами першою, четвертою статті 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» передбачено, що рішення РНБО України приймаються не менш як двома третинами голосів її членів. Рішення РНБО України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади.
Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України «Про санкції» рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи - нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23 - 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Частиною шостою статті 5 Закону України «Про санкції» визначено, що рішення про внесення змін до санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування відповідно до цього Закону, за власною ініціативою або на підставі пропозицій органів державної влади, зазначених у частині першій цієї статті.
Відповідно до частини сьомої статті 5 Закону України «Про санкції» рішення про скасування санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування відповідно до цього Закону, у разі якщо застосування санкцій привело до досягнення мети їх застосування.
Таким чином рішення за наслідками розгляду цієї справи вплине на право РНБО України приймати рішення про внесення змін чи скасування застосованих до позивача санкцій.
З огляду на вищезазначені приписи законів України «Про Раду національної безпеки і оборони України» та «Про санкції» рішення у справі вплине на права, інтереси, обов`язки цього органу, та у разі скасування Указу змінить відповідні правовідносини за участю РНБО.
Відтак, наявні підстави для залучення РНБО як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України. Служба безпеки України підпорядкована Президенту України.
Відповідно до приписів Закону України «Про Службу безпеки України» СБУ в межах покладених на неї завдань зобов`язана, зокрема, забезпечувати захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності України від протиправних посягань з боку окремих осіб та їх об`єднань, здійснювати контррозвідувальне забезпечення оборонного комплексу, Збройних Сил України, інших військових формувань, дислокованих на території України, енергетики, транспорту, зв`язку, а також важливих об`єктів інших галузей господарства.
Санкції до позивача застосовано РНБО за результатами розгляду пропозицій СБУ.
Відповідно до частини шостої статті 5 згаданого Закону України «Про санкції» рішення про внесення змін до санкцій приймається органом, що прийняв рішення про їх застосування відповідно до цього Закону, за власною ініціативою або на підставі пропозицій органів державної влади, зазначених у частині першій цієї статті.
Таким чином, з урахуванням зазначених вище приписів законів України «Про Службу безпеки України», «Про санкції» рішення у вказаній справі може вплинути також на права, інтереси та обов`язки СБУ як суб`єкта, на підставі пропозицій якого було прийнято Рішення РНБО.
Отже, наявні підстави для залучення СБУ як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Що стосується клопотання представника позивача про витребування доказів, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для його часткового задоволення з огляду на таке.
До основних засад (принципів) адміністративного судочинства, згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 КАС України віднесено, зокрема: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
За приписами частин першої, другої статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За приписами пунктів 2, 3 частини третьої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини п`ятої статті 44 КАС України).
Згідно з частиною першою, абзацами першим, другим частини другої, частиною четвертою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
За правилами частин першої, третьої статті 79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
За позицією позивача, документи, які слід витребувати, містять інформацію щодо предмета доказування. Без дослідження цих матеріалів неможливо повно, об`єктивно і всебічно з`ясувати обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення. При цьому, заявник зауважує, що ці документи неможливо було долучити разом з позовною заявою, оскільки вони знаходяться у володінні третіх осіб та мають гриф обмеження доступу.
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування доказів у РНБО та СБУ, а саме: копії документів, які містять інформацію та підтверджують підстави внесення пропозицій СБУ до РНБО щодо застосування до ОСОБА_1 обмежувальних заходів (санкцій), внаслідок чого Радою було прийнято рішення від 19  січня 2025 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента від 19 січня 2025  року №  38/2025, персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкції). Водночас, Суд уважає, що додаткове витребування цих документів у Президента не є доцільним, оскільки фактично вони знаходяться у розпорядженні третіх осіб.
Керуючись статтями 49, 80, 243, 248 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання представника Президента України Зеленського Володимира Олександровича задовольнити.
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Буняка Валерія Сергійовича задовольнити частково.
Залучити Раду національної безпеки і оборони України та Службу безпеки України, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача до участі у розгляді справи №  990/151/25.
Установити третім особам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання позовної заяви для подання до суду пояснень щодо позову та документів, що підтверджують надіслання (надання) пояснень і доданих до них доказів відповідачу та позивачу.
Витребувати у Служби безпеки України та Ради національної безпеки та оборони України копії документів, які містять інформацію та підтверджують підстави внесення пропозицій Службою безпеки України до Ради національної безпеки і оборони України щодо застосування до ОСОБА_1 обмежувальних заходів (санкцій), внаслідок чого Радою національної безпеки та оборони України було прийнято рішення від 19  січня 2025 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 19 січня 2025  року №  38/2025, персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкції).
Установити строк виконання цієї ухвали до 11 червня 2025 року.
Документи надати безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
У разі неможливості виконання вимог ухвали у встановлений строк, необхідно письмово повідомити Суд про причини невиконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 19  травня 2025  року.
Головуючий-суддя                                                                       В.  Е.  Мацедонська
Судді                                                                                                     І.  В.  Желєзний
                                                                                                    М.  В.  Білак
                                                                                                    С.  А.  Уханенко
                                                                                                    В.  М.  Соколов