ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2025 р. 	Справа № 440/6724/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 (головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко) по справі № 440/6724/24
за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю «Пума Плюс»  
до       Київської митниці Держмитслужби                         
про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Пума Плюс» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2024/000045/1 від 22.02.2024, прийняте Київською митницею Держмитслужби;
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100160/2024/000074 від 23.02.2024, видану Київською митницею Держмитслужби.
В обґрунтування позову зазначило, що під час митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2   ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм   МК України, безпідставно прийняла оскаржувані рішення та картку відмови, як наслідок, неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 позов задоволено.
Київська митниця Держмитслужби (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просила його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, не надання належної оцінки доводам відповідача, щодо наявності в наданих документах розбіжностей,  відсутності в них всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вказує, що декларантом до митного оформлення не надано заявок (додатків) до договорів, укладених компанією ТОВ «Єврофорвард» (експедитор) з іншими транспортними компаніями, які містять відомості про перелік та вартість наданих послуг; документу, який підтверджує транзитне переміщення товару (від порту Константа до митного кордону України) в рамках Конвенції про процедуру спільного транзиту та оплату за транзит.
Зазначає про розбіжності щодо маршруту транспортування, а саме: відповідно до Заявки від 20.12.2023 № 14 маршрутом транспортування є: порт відправлення Ningbo – порт прибуття – Gdansk – місце призначення – м. Полтава, тоді як відповідно до транспортних перевізних документів (коносаменту від 07.01.2024 № HS123122505, CMR від 17.02.2024 № 5855090 та рахунків на оплату) товар переміщувався з порту Ningbo до порту Constanta (Румунія). 
Звертає увагу, що позивачем не включено до витрат на транспортування витрати на перевантаження товару з одного судна на інше.
Зауважує, що витрати на навантажувальні роботи у порту Констанца, визначені рахунком на оплату від 19.02.2024 № 4 не задекларовані у відповідних графах ДМВ що є порушенням наказу № 599.
Крім того, під час перевірки документів митним органом встановлено зберігання товару у порту Constanta (Румунія) шість діб. У графі 22 CMR від 17.02.2024 № 5855090 зазначено особу, відповідальну за зберігання та розвантаження товару: «COSCO ROMANIAN SHIPPING AND TRADING CONSTANTA ROMANIAN EXPEDITI», від якої не надано інформації щодо числових значень вартості зберігання та перевантаження контейнеру на транспортний засіб, а також не надано договорів, рахунків та/або іншої інформації.
Також, в копії митної декларації країни відправлення від 25.12.2023 № 310120230515237752 зазначено інший номер коносаменту COSU6372569520, який не надано до митного оформлення, що не дає можливості повною мірою дослідити маршрут транспортування та понесені витрати.
Відсутня можливість однозначно співставити і платіжне доручення з оцінюваної партії товару через те, що у графі 70 «Призначення платежу» (Detalis of Payment) наданих банківських документів (SWIFT) наявне посилання лише на Контракт, як підстава для здійснення перерахунку коштів та не вказано реквізити інвойсу або специфікації.
Щодо прайс - листа вказує, що надані до митного оформлення документи від 20.11.2023, від 17.11.2023 під кодом «3014», що відповідають назві документу «прайс-лист» по суті та за формою не є прайс - листами, а уявляють собою комерційну пропозицію адресовано безпосередньо ТОВ «Пума плюс» із зазначенням кількості, вартості, комерційних умов конкретної поставки. 
Натомість прайс - листів, які містять інформацію про ринкову вартість товару для необмеженого кола покупців декларантом не надано.
З урахуванням наведеного, вважає, що ним правомірно прийняті спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови.
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Мельнікова Л.В.
У зв`язку із смертю судді Мельникової Л.В., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.
Відповідно до ч. 1 ст.   308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України   справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 22.11.2023 між позивачем ТОВ «ПУМА Плюс» (покупець) та компанією DAH Solar Co., Ltd. (Люксембург)(продавець) укладено контракт №DAH-20231122, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується відвантажити, а Покупець купити на умовах згідно з Інкотермс-2020, Товари (сонячні панелі та інвертори), номенклатура яких буде зазначатися у специфікаціях до цього Контракту, на кожну партію і є невід`ємною частиною контракту (а.с. 98-100).
Відповідно до п. 1.2 Контракту якщо інше не буде додатково обумовлено сторонами у специфікації до цього Контракту для кожної окремої партії товару, за цим Контрактом продавець зобов`язується передати у власність покупця товар в обумовлений термін, а покупець зобов`язується приймати і оплачувати товар на умовах FOB Ningbo відповідно до Інкотермс 2020 згідно з цінами, вказаними в специфікації.
Розділом 2 Контракту передбачено, що ціна визначається в специфікаціях, яка є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно розділу 3 Контракту валюта Контракту - EUR євро. Оплата за товар здійснюється в євро, якщо інше не обумовлюється у специфікаціях до контракту. 
Грошові кошти в розмірі 100% від вартості товару, якщо інше не обумовлюється у специфікаціях до контракту, будуть перераховані на розрахунковий рахунок продавця банківським переказом наступним чином: попередню оплату у розмірі 30% від вартості товару покупець повинен сплатити протягом 5-10 календарних днів із моменту підписання контракту; 70% від вартості товару покупець повинен сплатити перед відвантаженням, після повідомлення продавця щодо готовності товару. 
Оплата товару здійснюється згідно специфікацій та/або згідно проформі інвойсу (інвойса).
Відповідно до розділу 4 Контракту умовами поставки - Інкотермс 2020: FOB Ningbo. Покупець має сплатити всі податки, мито та інші платежі на території України за фактом отримання товару. У всіх випадках дати представлені продавцем потребують підтвердження зі сторони продавця в момент прийняття замовлення. Строк поставки - 120 днів з дати підписання контракту. 
22.11.2023 сторонами Контракту підписано специфікацію № 1, якою обумовлено поставку інверторів та сонячних панелей на загальну суму 51 217,95 євро; умови поставки - FOB Ningbo; умови оплати - грошові кошти в розмірі 100% від вартості товару будуть перераховані на розрахунковий рахунок продавця банківським переказом наступним чином: попередню оплату в розмірі 30% (15 365,39 євро) від вартості товару покупець повинен сплатити протягом 5-10 календарних днів із моменту підписання контракту, 70% (35 852,56 євро) від вартості товару покупець повинен сплатити перед відвантаженням після повідомлення продавця щодо готовності товару (а.с. 85).  
У грудні 2023 р. позивач придбав у DAH Solar Co., Ltd. інвертори та сонячні панелі на загальну суму 51 217,95 євро, що підтверджується комерційним інвойсом від 20.12.2023 № DAH-A23100192 (а.с. 84). 
ТОВ "Пума Плюс" проведено оплату за товар на загальну суму 51 217,95 євро шляхом переказу коштів за допомогою системи переказів Swift, що підтверджується банківськими документами (а.с. 49-50).
21.02.2024 з метою митного оформлення товару, позивач подав до Київської митниці митну декларацію № 24UA100160532374U5, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору в розмірі 51 217,95 євро (а.с. 149-150).
На підтвердження митної вартості, разом з декларацією ТОВ "Пума Плюс" надало: контракт поставки № DAH-20231122 від 22.11.2023, специфікацію № 1 від 22.11.2023, проформу інвойс № DAH-A23100192 від 22.11.2023, комерційний інвойс № DAH-A23100192 від 20.12.2023, банківські документи (SWIFT) № 17 від 01.12.2023 та № 19 від 15.12.2023, пакувальний лист, довідку про транспортні витрати, рахунки на оплату, платіжні інструкції, договір транспортно-експедиторського обслуговування № 14072023 від 14.07.2023, заявку (Додаток) № 14 від 20.12.2023 до договору № 14072023 від 14.07.2023, договір № 14/07/2023 від 14.07.2023, договір на транспортне обслуговування зовнішньоторговельних вантажів № 201218 від 20.12.2018, договір на надання транспортно-експедиційних послуг № 0102/18 від 01.02.2018, договір на надання транспортно-експедиційних послуг № 57 від 05.02.2024, коносамент на морське перевезення № HS123122505 від 07.01.2024, міжнародну товарно-транспортну накладну (СMR) № 5855090 від 17.02.2024, сертифікат походження № 24C3401M1100/00004 від 08.01.2024 з перекладом; прайс-лист від виробника б/н від 20.11.2023; комерційну пропозицію від виробника б/н від 17.11.2023, митну декларацію країни відправлення № 310120230515237752 від 25.12.2023, цінову експертизу на імпортну поставку товарів ДП «Держзовнішінформ» № 3- 2/26 від 08.02.2024, розрахунок ціни (калькуляція) від виробника від 01.12.2023, довідкову інформацію щодо вартості в країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам від 20.12.2023, сертифікат якості виробника № 19821QH2077R0M від 13.08.2021, № 19821EH0993R0M від 13.08.2021, № 19821SH0916R0M від 13.08.2021 з перекладом, технічну документацію на товар б/н від 20.12.2023 (зв.б. а.с. 150 - а.с. 170).
21.02.2024 митний орган за результатами опрацювання документів, поданих разом із декларацією встановив, що останні містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості (а.с. 35-39, зв.б. а.с. 183). 
Зокрема, до митного оформлення не надано заявок (додатків) до договорів, укладених компанією ТОВ «Єврофорвард» з іншими транспортними компаніями, які містять відомості про перелік та вартість наданих послуг
Відповідно до Заявки від 20.12.2023 № 14 маршрутом транспортування є: порт відправлення - Ningbo - порт прибуття - Gdansk - місце призначення - м. Полтава. Також, відповідно до транспортних перевізних документів коносаменту від 07.01.2024 № HS123122505, CMR від 17.02.2024 № 5855090 та рахунків на оплату товар переміщувався з порту Ningbo до порт CONSTANTA (Румунія). Таким чином наявні розбіжності щодо маршруту транспортування.
Згідно із рахунком на оплату від 19.02.2024 № 4 витрати на навантажувальні роботи у порту Констанца складають 409 008,78 грн, разом із тим ці витрати не задекларовані у відповідній графі ДМВ, що є порушенням Наказу № 599. Також рахунок від 19.02.2024 № 7 виставлений на експедиторську винагороду на митній території України на суму 6 695,32 грн, разом із тим згідно договором транспортного експедирування від 14.07.2023 № 14072023 та Законом України "Про ТЕО" послуги експедитора здійснюються на всьому маршруті транспортування, отже також підлягають включенню до складових митної вартості у частині що відноситься до послуг на іноземній території.
Також, відповідно до коносаменту від 07.01.2024 № HS123122505 товар у порт Констанца прибув на судні СМА CGM TANYA V.OBXH3W1, разом із тим, згідно митної декларації країни відправлення від 25.12.2023 № 310120230515237752, товар відправлено на судні СМА CGM GANGES/OBXH1W1. Отже відбулось перевантаження на маршруті прямування, за яке відповідно до умов поставки  FOB Ningbo відповідальним є покупець.  Разом із тим числових значень витрат на перевантаження на інше судно, які є складовими митної вартості, не надано до митного оформлення. 
В копії митної декларації країни відправлення від 25.12.2023 № 310120230515237752 зазначено інший номер коносаменту COSU6372569520, який не надано до митного оформлення. Отже, не можливо повною мірою дослідити маршрут транспортування та понесені витрати. 
Таким чином, відомості щодо числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі, не виражено кількісно та достовірно, що суперечить вимогам частин 2, 10, 22 статті 58 МК України по застосуванню основного методу.
У графі 70 «Призначення платежу» (Details of Payment) наданих банківських документів (SWIFT) наявне посилання лише на Контракт, як підставу для здійснення перерахунку коштів, та не вказано реквізити інвойсу або специфікації. Таким чином відсутня можливість однозначно співставити платіжне доручення з оцінюваної партією товару.
Митна декларація країни відправлення надана без дотримання вимог ст. 254 МК України, що не дозволяє повною мірою перевірити зазначені у ній відомості. Також, п. 5.3 Контракту передбачено надання копії експортної МД, завіреної відправником та з перекладом англійською, разом із тим, митна декларація країни відправлення надана без перекладу та не завірена відправником.
З урахуванням наведеного, відповідач запропонував декларанту надати додаткові документи, а саме: документи про вартість перевезення відповідно до переліку згідно із Наказом №599 які містять числові значення на всьому маршруті прямування від місця завантаження товару до місця призначення, враховуючи витрати на навантаження, перевантаження та зберігання оцінюваних товарів у повному обсязі, передбачені положеннями наказу №599 та доповнення/заявки до договорів на транспортування, зокрема і документи від безпосередніх перевізників, передбачені статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», які містять перелік та вартість понесених послуг; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару неадресний, надані незалежному колу покупців; копію митної декларації країни відправлення (з перекладом згідно з вимогами ст. 254 МК України).
22.02.2025 позивач надав митному органу пояснення з приводу запитуваних документів та додатково надав: пояснення ТОВ «Єврофорвард» № 1/22 від 29.12.2023; заявку (Додаток) № 14 від 20.12.2023 до договору № 14072023 від 14.07.2023 з виправленнями погодженими обома Сторонами; переклад на державну мову митної декларації країни відправлення №310120230515237752 від 25.12.2023; коносамент на морське перевезення № HS123122505 від 07.01.2024; міжнародну транспортну накладну (СMR) № 5855090 від 17.02.2024 (а.с. 88-90).
22.02.2024 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UA100000/2024/000045/1 та 23.03.2024 - картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100160/2024/000074 (а.с. 15-21, 101-103).
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірні рішення та картка відмови прийняті відповідачем необґрунтовано, а тому є протиправними.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.
Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).
Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.
Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною контракту від 22.11.2023) з урахуванням специфікації та комерційного інвойсу.
Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.
Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.
У графі 33 рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:
- до митного оформлення для підтвердження транспортних витрат надано: довідку про транспортні витрати від 19.02.2024 № 1368, рахунки на оплату від 19.02.2024 № 4, № 6, № 7, видані компанією ТОВ «Єврофорвард», платіжні інструкції від 21.02.2023 № 1516, № 1517, № 1518 та договір транспортного експедирування від 14.07.2023 № 14072023, укладений з компанією ТОВ «Єврофорвард» з Додатком від 20.12.2023 № 14 заявку до цього Договору. Також надані договори, укладені компанією ТОВ «Єврофорвард» з іншими транспортними компаніями. Разом із тим, заявок (додатків) до цих договорів, які містять відомості про перелік та вартість наданих послуг, не надано;
- відповідно до Заявки від 20.12.2023 № 14 маршрутом транспортування є: порт відправлення - Ningbo порт прибуття Gdansk місце призначення м. Полтава. Погоджена вартість послуг складає 7050,0 дол. США, що у еквіваленті складає близько 270 тис. грн. При цьому, декларантом додані складові митної вартості у сумі 182 096,78 грн, разом із тим, основне переміщення товару відбувається по іноземній території. Також, відповідно до транспортних перевізних документів коносаменту від 07.01.2024 № HS123122505, CMR від 17.02.2024 № 5855090 та рахунків на оплату товар переміщувався з порту Ningbo до порт CONSTANTA (Румунія). Таким чином наявні розбіжності щодо маршруту транспортування;
- згідно із рахунком на оплату від 19.02.2024 № 4 витрати на навантажувальні роботи у порту Констанца складають 40 908,78 грн, разом із тим, ці витрати не задекларовані у відповідні графі ДМВ що є порушенням Наказу № 599;
- рахунок від 19.02.2024 № 7 виставлений на експедиторську винагороду на митній території України на суму 6 695,32 грн, разом із тим, згідно з договором транспортного експедирування від 14.07.2023 № 14072023 та Законом України "Про ТЕО" послуги експедитора здійснюються на всьому маршруті транспортування, отже також підлягають включенню до складових митної вартості у частині що відноситься до послуг на іноземній території;
- відповідно до коносаменту від 07.01.2024 № HS123122505 товар у порт Констанца прибув на судні CMA CGM TANYA V.OBXH3W1, разом із тим, згідно митної декларації країни відправлення від 25.12.2023 № 310120230515237752, товар відправлено на судні CMA CGM GANGES/OBXH1W1. Отже відбулось перевантаження на маршруті прямування, за яке відповідно до умов поставки FOB Ningbo відповідальним є покупець. Разом із тим числових значень витрат на перевантаження на інше судно, які є складовими митної вартості, не надано до митного оформлення;
- в копії митної декларації країни відправлення від 25.12.2023 № 310120230515237752 зазначено інший номер коносаменту COSU6372569520, який не надано до митного оформлення;
- у графі 70 «Призначення платежу» (Details of Payment) наданих банківських документів (SWIFT) наявне посилання лише на Контракт, як підставу для здійснення перерахунку коштів, та не вказано реквізити інвойсу або специфікації. Таким чином відсутня можливість однозначно співставити платіжне доручення з оцінюваною партією товару. Отже, надані банківські документи не можливо ідентифікувати із поставкою оцінюваного товару;
- митна декларація країни відправлення надана без дотримання вимог ст. 254 МК України, що не дозволяє повною мірою перевірити зазначені у ній відомості. Також, п. 5.3 Контракту передбачено надання копії експортної МД завіреної відправником та з перекладом англійською, разом із тим, митна декларація країни відправлення надана без перекладу та не завірена відправником;
- декларантом надано під час митних консультацій виправлену заявку на перевезення від 20.12.2023 № 14, яка є додатком до договору транспортно-експедиторського обслуговування від 14.07.2023 № 14072023. Разом із тим, відповідно до п. 7.2-7.3 Договору від 20.12.2023 № 14 в процесі виконання цього договору сторони можуть змінити його умови, які вважаються дійсними тільки в тому випадку, якщо вони вчинені у письмовій формі і підписані вповноваженими сторонами. Таким чином, надана виправлена заявка не є чинною та не змінює узгоджені положення, отже розбіжності щодо порту призначення не усунено;
- лист ТОВ «Єврофорвард» від 29.12.2023 № 1/22 із поясненнями щодо перевантаження на інше судно товару датований 29.12.2023, разом із тим, відповідно до коносаменту товар завантажено на борт судна CMA CGM TANYA V.OBXH3W 07.01.2024, тобто на момент складання даного листа товар ще не був завантажений, отже зазначена інформація викликає сумніви у достовірності, також вказаний лист був наявний на момент заявлення товару до митного оформлення разом із тим не поданий декларантом для підтвердження митної вартості, що підтверджує сумніви у його достовірності;
- згідно з поясненнями компанії ТОВ «Єврофорвард» та ТОВ «Пума плюс» витрати на перевантаження не включено до наданих витрат на транспортування. Отже, вбачається декларування складових митної вартості не в повному обсязі;
- згідно даних сайту https://www.searates.com, контейнер № BMOU5855090 прибув до порту CONSTANTA 11.02.2024, завантажений на борт транспортного засобу № AT9945HM/BH2551XF 17.02.2024, отже товар зберігався у порту CONSTANTA 6 діб. Отже, вбачається наявність зберігання на території Румунії. У графі 22 CMR від 17.02.2024 № 5855090 зазначено особу, відповідальну за зберігання та розвантаження товару: «COSCO ROMANIAN SHIPPING AND TRADING CONSTANTA ROMANIAN EXPEDITI», від якої не надано інформації щодо числових значень вартості зберігання та перевантаження контейнеру на транспортний засіб, а також не надано договорів, рахунків та/або іншої інформації;
- надані до митного оформлення документи від 20.11.2023, від 17.11.2023 під кодом « 3014» що відповідає назві документу «прайс-лист» по суті та за формою не є прайс-листами, а уявляють собою комерційну пропозицію адресованою безпосередньо ТОВ «Пума плюс» із зазначенням кількості, вартості, комерційних умов конкретної поставки. Отже надані документи під кодом «3014» не містять порушень законодавства, разом із тим не відображають «дійсну вартість товару» у розумінні ст. VII ГАТТ, тобто не містять інформації про ринкову вартість товару для необмеженого кола покупців.
Джерелом інформації по товарам слугувала цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін, а саме: товар № 1 - МД №23UA209170078172U6 від 27.09.2023, де розрахунок митної вартості складає 4,51 дол. США/кг або 4,18 євро/кг.
Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МК України.
Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції надані позивачем документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.
Щодо доводів скаржника про не надання достатніх документів на підтвердження витрат на транспортування та розбіжності у наданих документах. 
Судом встановлено, що на підтвердження транспортних витрат позивач надав митному органу коносамент; CMR; договори про транспортно-експедиторське обслуговування,  довідки про транспортні витрати, заявку про надання транспортно-експедиторських послуг, платіжні інструкції, рахунки на оплату.
Так, організацію перевезення товару ТОВ "Пума Плюс" здійснювало ТОВ «Еврофорвард» (експедитор) на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування від 14.07.2023 № 1407223 із залученням інших перевізників за маршрутом Нінгбо, Китай через Константа, Румунія, з подальшим навантаженням в авто до п\п Рені, Україна.
Згідно заявки (Додаток № 14)  від 20.12.2023 до договору транспортно-експедиторського обслуговування від 14.07.2023 № 1407223, перевезення товару (сонячні панелі та інвертори) здійснюється  контейнером № ВМОU5855090.
Згідно рахунку на оплату від 19.02.2024 № 4 складеному ТОВ «Еврофорвард»  на суму 163 596,78 грн. , міститься посилання на контейнер № ВМОU5855090, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром. Відповідно до даного рахунку:
- вартість перевезень виконаних нерезидентом за межами України (Нінгбо, Китай - Константа, Румунія) становить 122 688,00 грн.
- вартість ПРР (вантажно-розвантажувальних робіт) виконаних за межами України (Константа, Румунія) становить 40 908,78 грн.
Рахунок сплачено 21.02.2024, що підтверджується платіжною інструкцією № 1518.
Згідно рахунку на оплату № 6 від 19.02.2024 складеному ТОВ «Еврофорвард» на суму 98 665,84 грн.,  наявне  посилання на контейнер № ВМОU5855090, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром. Відповідно до даного рахунку:
- вартість міжнародних транспортних послуг за межами митної території України (Константа, Румунія - Рені, Україна) становить 18 500,00 грн.
- вартість міжнародних транспортних послуг по митній території України (Рені, Україна - Київ, Україна - Полтава, Україна) становить 80 165,84 грн. 
Рахунок сплачено 21.02.2024, що підтверджується платіжною інструкцією № 1516.
Цього ж дня експедитор виставив ТОВ "Пума Плюс" рахунок на оплату № 7 на суму 8 034,38 грн, який містить посилання на контейнер № ВМОU5855090, в якому перевозився оцінюваний товар, що дає можливість ідентифікувати цей рахунок з оцінюваним товаром. Відповідно до даного рахунку: 
- вартість транспортно-експедиційного обслуговування на території України становить 8 034,38 грн. 
Рахунок сплачено 21.02.2024, що підтверджується платіжною інструкцією № 1517.
Розмір витрат виконавець (Експедитор) договору про надання транспортно- експедиторського обслуговування виклав у формі довідки  від 19.02.2024 № 1368, яку долучено до митної декларації, як це встановлено ч. 2 ст. 53 МК України.
Довідка містить усі необхідні реквізити, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, а саме посилання на контейнер № BMOU5855090, в якому переміщувався товар (сонячні панелі та інвертори), а також вказана вартість з перевезення з Нінгбо, Китай через Константа, Румунія, з подальшим навантаженням в авто НОМЕР_1 (тягач ВН2551XF) до п\п Рені, Україна – 182 096,78 грн. Страхування вантажу не здійснювалося.
Витрати у сумі 182 096,78 грн. включають в себе: перевезення за маршрутом Нінгбо, Китай - Константа, Румунія у розмірі 122 688,00 грн.; вантажно-розвантажувальні роботи в порту Константа, Румунія у розмірі 40 908,78 грн.; перевезення за маршрутом Константа – Рені, Україна у розмірі 18 500,00 грн.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31.05.2019 по справі № 804/16553/14, довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про надання позивачем всіх необхідних документів на підтвердження транспортних витрат.
Щодо доводів апелянта про не надання позивачем до митного оформлення  заявок (додатків) до договорів, укладених компанією ТОВ «Єврофорвард» з іншими транспортними компаніями, які містять відомості про перелік та вартість наданих послуг.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. 
Як вже зазначалось, перевезення товару ТОВ "Пума Плюс" здійснювало ТОВ «Еврофорвард» (експедитор) на підставі договору транспортно-експедиторського обслуговування від 14.07.2023 № 1407223.
Відповідно до п. 1.1. Договору Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Замовника надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із організацією і забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів Замовника, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.
Пунктом 2.3.2. Договору передбачено, що Експедитор зобов`язується організувати перевезення вантажу згідно транспортного замовлення (заявки), представляти інтереси Замовника у взаємовідносинах з перевізниками, портами та іншими організаціями по перевезенню, перевантаженню і транспортно-експедиторському обслуговуванню вантажів Замовника.
Пунктом 2.1.1. Договору передбачено, що Експедитор має право укладати договори і угоди з перевізниками, портами, складами, суднохідними компаніями, її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків по цьому Договору.
Отже, для виконання взятих на себе експедиторських зобов`язань за договором від 14.07.2023 № 1407223 ТОВ «Еврофорвард» мало право укладати від свого імені договори з іншими особами для забезпечення організації перевезення товару позивача.
Для виконання взятих на себе експедиторських зобов`язань за договором від 14.07.2023 № 1407223 ТОВ «Еврофорвард» звернувся:
- до VD SHIPPING SP. Z O. O. на підставі укладеного договору № 14/07/23 від 14.07.2023;
- до HUNICORN SHIPPING CO., LTD на підставі укладеного договору № 201218 від 20.12.2018;
- до ПП "ВС-СЕРВІС" на підставі укладеного договору № 0102/18 від 01.02.2018.
У свою чергу ПП "ВС-СЕРВІС" звернувся до ПП "ЛОДЖІКФОКС" для організації перевезення товару позивача на підставі договору на надання транспортно-експедиційних послуг № 57 від 05.02.2024.
Отже, надання ТОВ «Еврофорвард» позивачу транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажу здійснено шляхом залучення до їх виконання третіх осіб, що відповідає договірним умовам.
Судом встановлено, що позивачем надано до митного оформлення відповідні договори між експедиторами та перевізниками.
Залучення експедитором третьої особи (перевізника) повністю відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13.09.2019 у справі № 826/66/14.
Водночас, у позивача відсутні договірні відносини з VD SHIPPING SP. Z O. O.; HUNICORN SHIPPING CO., LTD; ПП «ВС-СЕРВІС»; ПП «ЛОДЖІКФОКС» і відповідно договорів між ними не існує.
Отже, не надання позивачем документів на підтвердження виконання договорів експедитора ТОВ "Еврофорвард" з третіми особами жодним чином не заважала відповідачу встановити вартість перевезення товару з урахуванням інших наданих документів.
Щодо доводів апеляційної скарги про розбіжності у маршрутах перевезення.
За твердженням митного органу у Заявці від 20.12.2023 № 14 маршрутом транспортування є: порт відправлення - Ningbo порт прибуття Gdansk місце призначення м. Полтава. Відповідно до транспортних перевізних документів: коносаменту від 07.01.2024 № HS123122505, CMR від 17.02.2024 № 5855090 та рахунків на оплату товар переміщувався з порту Ningbo до порт CONSTANTA (Румунія). 
Водночас, як пояснив позивач під час митних консультацій та в суді у заявці (Додатку) № 14 мала місце технічна описка в частині порту прибуття, допущена сторонами відповідного договору. Замість вірного ОСОБА_1 (Румунія) було зазначено Gdansk. 
Після отримання повідомлення до МД ІМ 40 ДЕ 24UA100160532374U5 декларант подав виправлений екземпляр Заявки (Додатку) № 14 від 20.12.2023, в якому, виправлено описку за погодженням обох сторін. 
При цьому, зміни у розумінні п. 7.3 договору транспортно-експедиторського обслуговування від 14.07.2023 № 1407223 до договору сторонами не вносилися. Як наслідок доводи апелянта про те, що позивач мав внести зміни до заявки у письмовій формі за погодженням із експедитором є помилковими. 
В свою чергу, як вірно зауважив суд першої інстанції, наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 520/11059/2020, від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20.
Щодо доводів апелянта про не включення позивачем до складу митної вартості витрат на перевантаження товару на інше судно.
Митний орган зазначає, що відповідно до коносаменту від 07.01.2024 № HS123122505 товар у порт Констанца прибув на судні CMA CGM TANYA V.OBXH3W1, разом із тим, згідно митної декларації країни відправлення від 25.12.2023 № 310120230515237752, товар відправлено на судні CMA CGM GANGES/OBXH1W1. 
Отже, за твердженням апелянта відбулось перевантаження на маршруті прямування, проте числових значень витрат на перевантаження на інше судно, які є складовими митної вартості, не надано до митного оформлення.
Колегія суддів зазначає, що у митній декларації країни відправлення від 25.12.2023 дійсно зазначено, що товар має бути відправлений на судні CMA CGM GANGES/OBXH1W1, тоді як згідно коносаменту  від 07.01.2024 номер судна - CMA CGM TANYA V.OBXH3W1.
Разом з тим, позивачем під час митних консультацій надано лист ТОВ "Єврофорвард" від 29.12.2023, яким повідомлено, що контейнер  № BMOU5855090 планувався до завантаження на судно CMA CGM GANGES/OBXH1W1. Але у зв`язку з перевантаженістю судна та відсутністю вільних місць контейнер буде розміщено на наступному рейсі: судно  CMA CGM TANYA V.OBXH3W1. В даному випадку митна декларація країни відправлення не підлягає коригуванню. Додаткові витрати на перевантаження не будуть виставлятись (а.с. 169).
Вказаним листом підтверджено відсутність понесених позивачем витрат на перевантаження товару.
Посилання скаржника на те, що лист від 29.12.2023 не надавався  декларантом разом з митною декларацією, що підтверджує сумніви у його достовірності колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначений документ не є таким, що підтверджує митну вартість товару.
В свою чергу, після отримання запиту митного органу щодо сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, позивач додатково надав зазначений лист. 
Натомість, митним органом не зазначено належних підстав неможливості його врахування під час перевірки заявленої декларантом митної вартості товару. 
Щодо доводів апелянта про те, що на час складання листа від 29.12.2023 товар ще не був завантажений колегія суддів зазначає, що листом повідомлено про майбутнє розміщення товару на іншому судні з огляду на перевантаженість судна, на якому планувалось його перевезення товару, а не про розміщення товару на дату складання листа.
Щодо доводів скаржника про зазначення у митній декларації країни відправлення номеру коносаменту відмінного від поданого коносаменту до митного оформлення.
Згідно зі статтями 133, 135 Кодексу торгового мореплавства України за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов`язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату (фрахт).
Правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов`язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 Кодексу торгового мореплавства України після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов`язані видати відправнику коносамент, який є доказом прийому перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.
Таким чином, видача коносамента здійснюється після приймання вантажу, тобто коли вантаж перебуває у віданні перевізника. Вважається, що вантаж перебуває у віданні перевізника після того, як він фактично прийнятий на борт судна або надійшов на склад лінійної компанії в чеканні судна.
При оформлені морського перевезення вантажу, згідно сталої морської практики, як один з варіантів оформлюється одночасно два типи коносаментів: лінійний коносамент (Master bill of loading) та домашній коносамент (House bill of loading). Лінійний коносамент видається морським перевізником, підписується представником судноплавної компанії та передається експедитору. Лінійний коносамент підтверджує перевезення певного вантажомісця судноплавною лінією (перевізником) на судні (згідно ваги вантажу, типу контейнеру та інше) для перевезення до конкретного порту.
Як пояснив позивач, відправником оформлений лінійний коносамент під №COSU6372569520 щодо перевезення вантажу із зазначенням ваги вантажу та номеру контейнеру. Домашній коносамент видається вже безпосередньо експедитором (в даному випадку китайським) зі вказівкою даних про фактичних відправника та отримувача вантажу.
Натомість, експедитором виданий домашній коносамент № HS123122505.
Декларантом з митною декларацією додано коносамент № HS123122505 від 07.01.2024. Вказаний товаросупровідний документ містить повну інформацію, яка відповідає іншим документам, складеним щодо поставки на користь ТОВ «Пума Плюс» товару на підставі зовнішньоекономічного контракту, зокрема назва контейнеру його номер, судно на якому здійснювалось перевезення повністю співпадає із відповідними відомостями, зазначеними в рахунках № 4 від 19.02.2024, № 6 від 19.02.2024, № 7 від 19.02.2024 на транспортні послуги.
Назва контейнеру та його номер також співпадає із відповідними відомостями у експортній декларації № 3101202305152377752 від 25.12.2023, коносаменті № HS123122505 від 07.01.2024, міжнародній товарно-транспортній накладній CMR № 5855090 від 17.02.2024, а також у калькуляції (довідці) транспортних витрат № 1368 від 19.02.2024.
Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що митний орган мав змогу пересвідчитись в обґрунтованості зазначених номеру коносаменту наданого до митного оформлення та зазначеного у митній декларації країни відправлення від 25.12.2023 № 310120230515237752, та переконатись, що сума витрат на транспортування стосується саме цієї поставки (партії товару).
Доводи апелянта про не надання до митного оформлення документів складених COSCO ROMANIAN SHIPPING AND TRADING CONSTANTA ROMANIAN EXPEDITI щодо числових значень вартості зберігання та перевантаження контейнеру на транспортний засіб, а також договорів, рахунків та/або іншої інформації, пов`язаних із зберіганням товару у порту Константа, Румунія колегія суддів відхиляє, оскільки рахунки на оплату від 19.02.2024 № 4 та № 6 містять вартість транспортних послуг за межами території України, до яких входять в тому числі і витрати на зберігання та перевантаження контейнеру на транспортний засіб у порту Константа, Румунія.
При цьому, чинним законодавством не передбачено обов`язок як декларанта так і особи, що займається організацією перевезень виокремлювати конкретні послуги у документах на транспортування товару.
Доводи скаржника щодо недоліків у банківських документах (SWIFT), а саме відсутність у них посилання на реквізити інвойсу або специфікації, що унеможливлює  їх ідентифікацію із поставкою оцінюваного товару колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
Судом встановлено, що у наданих позивачем до митного оформлення банківських документах на оплату товару шляхом використання системи переказів SWIFT дійсно відсутні посилання на специфікацію або інвойс, водночас в графі 70 «призначення платежу» зазначено  "prepayment for solar panels, inverters ACC CNTR № DAH-20231122 DD 22.11.2023".
Загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами (далі - уповноважений банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку - резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті, встановлює Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2008 року №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 року за №910/15601 (далі - Порядок №216).
Пунктом 2.2 Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.
Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.
Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020.
Щодо доводів скаржника про надання митної декларації країни відправлення без дотримання вимог ст. 254 МК України.
Згідно ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Отже, подані до митного оформлення документи потребують перекладу на українську мову, тільки у разі якщо дані, які містяться в них є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей зазначених у митній декларації.
Офіційними мовами СОТ, до якого приєдналася Україна 16.05.2008 року, є англійська, французька, іспанська. Зі змісту ст. 254 МК України вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, отже не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.
Відповідачем під час проведення консультацій у процесі митного оформлення товару не надано пояснень стосовно того, чому мова, якою були складені та надані позивачем документи, не були розцінені в якості іноземної мови міжнародного спілкування.
Статтею 254 МК України передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.
Водночас, позивач у відповідь на повідомлення митниці надавав лист № 4 від 22.02.2024 з додатковими документами, у тому числі переклад на державну мову митної декларації країни відправлення № 310120230515237752 від 25.12.2023.
Також, за висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 20 вересня 2023 року у справі №815/6805/17 твердження митного органу щодо неможливості перевірки числового значення заявленої митної вартості товару у зв`язку з ненаданням перекладу митної декларації країни відправлення, є такими, що не ґрунтуються на законодавстві.
Крім того, як вірно врахував суд першої інстанції, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися митному органу виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за її наявності, проте, відсутність такого документу не впливає на митну вартість, оскільки він не містить відомостей, необхідних для перевірки митної декларації. 
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 815/6805/17.
Стосовно посилання скаржника на відсутність каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів), тоді як наданий до митного оформлення прайс-лист є по суті офертою для конкретного покупця, та не відображає "дійсну вартість" товару колегія суддів зазначає, що прайс-лист - це перелік пропозицій товару та цін, що складається виробником (продавцем) товару в процесі здійснення його господарської діяльності та не є товаросупровідним документом. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника (продавця) товару вказаного документу чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Отже, відомості, наведені у прайс-листі, не мають імперативного характеру і у разі його наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 27.01.2022 у справі № 810/3667/15.
В постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 Верховний Суд вказує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Аналогічний за змістом висновок зазначено Верховним Судом і у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, від 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21.
Також колегія суддів зауважує, що продавець самостійно визначає ціни для своїх контрагентів, що є однією з базових основ забезпечення свободи підприємницької діяльності. 
Так, долучений декларантом прайс-лист оформлено саме для двосторонніх відносин між позивачем та компанією DAH Solar Co., Ltd. (а.с. 93-94). Відповідно до рівня цін вказаних у цьому документі безпосередньо здійснювалась поставка товару покупцю, що не заперечується відповідачем.
Доводи апеляційної скарги про не надання позивачем транзитного документу як до митного органу так і суду, колегія суддів вважає такими, що не свідчать про правомірність спірного рішення, оскільки про відсутність такого документу та пропозицію його надати з метою митного оформлення відповідач не повідомляв ТОВ «Пума Плюс». Крім того, зазначені обставини не були підставою для коригування митної вартості товару.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару та додатково під час оскарження спірного рішення, вважає, що останні кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.
Крім того, колегія суддів зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованого митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач обмежився лише посиланням на номер митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
В свою чергу, позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 по справі № 440/6724/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    О.В. Присяжнюк