ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6835/24  Номер провадження 33/814/384/25	Головуючий у 1-й інстанції Айдаєв Р. З.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Гончаренка Олександра Васильовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 22 вересня 2024 року о 20:58 год. в м. Полтава, вул. Рябушанська, 24, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку в КП «Полтавській обласний центр терапії залежностей», в лікаря - нарколога, відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Гончаренко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Звертає увагу на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що в свою чергу свідчить про безпідставність притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Також в апеляційній скарзі захисником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що розгляд справи відбувся без участі правопорушника та захисника, а копію постанови суду від 17.12.2024 року, захисник отримав в суді 12.02.2025 і в цей же день до канцелярії місцевого суду була подана апеляційна скарга.
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.
Так, матеріалами справи доводиться, що розгляд справи відбувся 17.12.2024 без участі ОСОБА_1 . В цей же день згідно супровідних листів копії постанови були направлена як на адресу правопорушника, так і захисника Гончаренка О.В., проте повернулися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання» відповідно. 
З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2025 захисник Гончаренко О.В. подав заяву про отримання копії постанови, яку отримав в той же день та 12.02.2025 подав апеляційну скаргу безпосередньо до місцевого суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке вона піддана адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами є:
протокол серії ЕПР1 №134861, складений 22.09.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з приміткою про заборону подальшого руху,
висновок №413 КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 з записом «відмова від медичного огляду»,
записи з бодікамер працівників поліції та відеозаписи свідків події .
Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані під час апеляційного розгляду. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долучених до справи відеозаписів вбачається наявність дорожнього конфлікту, який виник між водієм транспортного засобу Skoda та групою осіб, які керували мотоциклами та були вимушені примусити його зупинитись і в ході з`ясування стосунків, застосували щодо останнього газовий балончик. 
До цього моменту вбачається некоректний рух автомобіля, який призвів до виникнення аварійної ситуації на проїжджій частині, чим створив небезпеку для руху мотоциклістів, які після цього намагалися його наздогнати.
В подальшому один з мотоциклістів намагається його наздогнати на дорозі приватного сектору, куди ОСОБА_1 звернув та де скоїв зіткнення з електроопорою, після чого були викликані працівники поліції.
З відеозаписів на бодікамери працівників поліції вбачається спілкування поліцейських з мотоциклістами на дорозі, де водій ОСОБА_1 скоїв зіткнення з мотоциклами та поїхав з місця пригоди. До одного з водіїв мотоцикла була викликана швидка допомога.
Надалі працівники поліції поїхали на місце зіткнення автомобіля Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , з електроопорою.
Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 та з`ясування обставин, працівник поліції запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, на що останній погодився в медичному закладі.
По прибуттю до медичної установи, на пропозицію лікаря-нарколога щодо продуття Драгера, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (22:15 год.)
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стала підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Не заперечуючи наявність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, захисник Гончаренко О.В. вказує про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що було б зафіксовано належним чином. Також вважає, що долучені відеозаписи, як і інші матеріали є недопустимими доказами та не свідчать про доведеність вини останнього в інкримінованому правопорушенні.
Відхиляючи вказані докази як безпідставні, апеляційний суд звертає увагу на наступне.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксовано на камеру закріплену на шоломі одного з мотоциклістів, як під час конфлікту, що виник на дорозі, так і в подальшому, під час його зникнення з місця ДТП.
При цьому, після зіткнення з електроопорою автомобіля Skoda та приїзду поліцейських, останні запитали  ОСОБА_1  про обставини події та попросили викласти свою версію, на що останній повідомив «Вони на мене напали, я їхав, тікав», що в свою чергу доводить факт керування ним авто. Жодних заперечень щодо не керуванням ним транспортним засобом водій ОСОБА_1  як під час спілкування, так і в особистих поясненнях не надав, навпаки зазначивши про керування ним автомобілем Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Великотирнівській.
В даному випадку записів поліцейських про рух авто та його зупинку працівниками поліції бути не може, з огляду на виклик поліцейських вже за фактом скоєння ДТП.
Наведене свідчить про те, що під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності не було спростовано факт вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.
Поновити захиснику Гончаренку Олександру Васильовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2024 року.
Апеляційну скаргу захисника Гончаренка Олександра Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 17 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна