ПОСТАНОВА                                                            
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                    
 
23 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 937/7966/20
провадження № 61-652св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 
23 грудня 2021 року у складі судді Сметаніної А. В. та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2024 року у складі колегії суддів: 
Трофимової Д. А., Гончар М. С., Кухаря С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2020 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до 
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
 
Позов мотивований тим, що  ОСОБА_3 і ОСОБА_4  є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13 березня до 08 жовтня 2019 року перебував на обліку у службі у справах дітей Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі - служба у справах дітей) як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виховання дитини, а з 19 жовтня 2020 року поновлений на обліку. 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20 жовтня 2020 року перебуває на обліку в службі у справах дітей як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виховання дитини. 
 
19 жовтня 2020 року в результаті моніторингу інтернет-ресурсу служба у справах дітей виявила, що малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з опіками госпіталізовано разом із матір`ю ОСОБА_4 до опікового відділення КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради. 
 
Комісія у складі спеціалістів служби у справах дітей відвідала родину за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 
у результаті якого встановлено, що умови проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незадовільні: дитина роздягнена, брудна, має нездоровий вигляд, на підлозі розкидано електродріт від холодильника, немає готової їжі та продуктів харчування, що свідчить про створення батьками умов, які загрожують життю і здоров`ю малолітньої дитини. 
 
На підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19 жовтня 2020 року № 196/23 малолітній 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно відібраний від батьків та влаштований до КУ «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області, відокремлений підрозділ «Дитяча лікарня». 
 
Протягом 2019 року служба у справах дітей та центр соціальних служб проводили роботу з родиною ОСОБА_6 . Проте батьки рекомендацій працівників служби у справах дітей та центру соціальних служб, не виконували. 
 
Крім того, малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має відхилення розвитку нервової системи та дефіцит ваги. 
 
15 жовтня 2020 року мати звернулася до лікаря з дівчинкою з ознаками опіків І-ІІ ступеня лівого плеча та передньої поверхні грудної клітини зліва. Після огляду дитини в екстреному порядку рекомендовано госпіталізацію до хірургічного відділення, дитина госпіталізована до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги ВП «Лікарня № 2» з діагнозом: інфікований опік грудної клітини, черева. ОСОБА_7 хронічних захворювань не має, але показник ваги тіла за віком недостатній. 
 
Позивач вказував, що відповідачі у справі ухиляються від виховання дітей, не піклуються про їх життя і здоров`я, розумовий, духовний, фізичний розвиток, не забезпечують їм належного догляду, у тому числі медичного догляду та лікування, харчування, умов проживання, що негативно впливає на їх розвиток, відповідачі своєю поведінкою створили умови, які загрожують життю і здоров`ю дітей, що в сукупності не відповідає якнайкращим інтересам дітей.
 
Посилаючись на зазначені обставини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області просив позбавити ОСОБА_3 і ОСОБА_4 батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей: сина ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути із ОСОБА_3 
і ОСОБА_4 на користь юридичної або фізичної особи, під опіку або на виховання якої будуть передані діти, на малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі по 1/4 частини з кожного з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця. 
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 
23 грудня 2021 року позов задоволено.
 
Позбавлено ОСОБА_3 і ОСОБА_4 батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Стягнено із ОСОБА_3 на користь юридичної або фізичної особи, під опіку або на виховання якої будуть передані діти, на малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 27 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
 
Стягнено із ОСОБА_4 на користь юридичної або фізичної особи, під опіку або на виховання якої будуть передані діти, на малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду мотивоване тим, що з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів та встановлених обставин є вина відповідачів 
у систематичному і навмисному ухиленні від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх малолітніх дітей, протягом тривалого часу вихованням та утриманням своїх дітей вони не займаються, матеріально дітей не забезпечують, про їх фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклуються, а також зазначено, що змінити поведінку батьків стосовно їх малолітніх дітей у кращий бік неможливо, тому є достатні підстави для застосування щодо них крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.
 
Суд також урахував, що 20 серпня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд ухвалив рішення про відмову в позбавленні відповідачів батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та попередив батьків про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини.
 
Під час розгляду справи суд не встановив обставин, які свідчили б, що після ухвалення судового рішенні відповідачі змінили свою поведінку стосовно дітей, доказів на підтвердження зміни своєї поведінки щодо дітей, створення безпечного, спокійного та стійкого середовища, належних умов виховання, розвитку, матеріального забезпечення, лікування дітей відповідачі не надали.
 
Врахувавши вказані обставини, суд вважав за необхідне також стягнути із ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь юридичної або фізичної особи під опіку або на виховання якої будуть передані діти, на малолітнього сина ОСОБА_1 та малолітньої дочки ОСОБА_1 аліменти в розмірі по 1/4 частини з кожного з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 залишено без задоволення.
 
Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 
23 грудня 2021 року залишено без змін.
 
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився 
з висновком суду першої інстанції. При цьому апеляційний суд зазначив, що рішення суду оскаржується в частині вирішених вимог до ОСОБА_3 , в іншій частині рішення суду не оскаржується, та відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
13 січня 2025 року представник ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, 
у якій просить скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2024 року і передати справу на новий розгляд за встановленою підсудністю.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не повною мірою з?ясували обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та надані заперечення, не застосували закон. Вказує, що відповідачі мають добрий стан здоров?я, не мають хронічних захворювань та інвалідності. На момент розгляду справи 
в суді відповідачі не перебували та не перебувають на обліку у лікаря нарколога або психіатра, не зловживають алкогольними напоями або наркотичними речовинами. Люблять своїх дітей. Обставини, на які зазначав представник позивача, частково мали місце, але за час розгляду справи 
в суді відповідачі зробили відповідні висновки, своєю поведінкою довели, що доля дітей їм не байдужа. Вони усунули всі перешкоди, створили належні умови для проживання дітей. Відвідували дітей, приходили на всі судові засідання, поновлювали строк, оскаржували судові рішення, що свідчить про їхню небайдужість до дітей. Вказує, що позбавлення батьківських прав 
є винятковим заходом і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
 
Відповідачі на цей час перебувають у Німеччині, де отримують щомісячну соціальну допомогу в сумі 1 565,32 євро на місяць, розмір якої 
у подальшому буде збільшено на 800,00 євро, які будуть нараховані додатково державою на 2 малолітніх дітей, мають добре житло для проживання, яке укомплектоване меблями, електронною та побутовою технікою. Є ванна кімната. Мають продукти харчування, речі, одяг. Для дітей підготовлена власна кімната з меблями, іграшками, розвиваючими іграми, канцелярією, предметами для малювання, дитячими книжками, одягом, взуттям на всі сезони року. Тобто на час розгляду справи, майновий стан відповідачів змінився.
 
Досліджені судами докази достовірно не свідчать про наявність в діях відповідачів винної поведінки або свідомого нехтування своїми батьківськими обов?язками, або жорстокого поводження з дітьми, які 
давали б підстави суду застосувати до них крайній захід впливу у виді позбавлення батьківських прав.
 
Висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав 
є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердження ухилення відповідачів від виконання батьківських обов?язків. Такий висновок має рекомендаційний характер.
 
У справі немає жодних доказів застосування до відповідачів будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
 
Вказує, що в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_3 просив повністю скасувати рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга не містить жодного аргументу про перегляд рішення суду першої інстанції лише в частині вимог до ОСОБА_3 . За таких обставин апеляційний суд зробив неправильний висновок про те, що рішення суду оскаржується лише в частині.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
 
14 березня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволенняз таких підстав.
 
Фактичні обставини справи 
 
ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , його матір`ю є ОСОБА_8 , а батьком - ОСОБА_3 . 
 
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_1 , її матір`ю є ОСОБА_4 , а батьком - ОСОБА_3 . 
 
Родина Захарових знаходиться під наглядом служби у справах дітей Мелітопольської міської ради з лютого 2019 року як така, що перебуває 
в складних життєвих обставинах. 
 
12 лютого 2019 року в межах проведення оцінки потреб сім`ї ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , під час відвідування родини фахівцями із соціальної роботи центру соціальних служб обстежено житлово-побутові умови проживання та з`ясовано, що в будинку холодно, дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має неохайний вигляд, готової їжі немає, хлопчик гризе брудну сиру картоплю. Під час бесіди 
з фахівцями співмешканець матері (на той час), батько дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , поводив себе нахабно, на зауваження реагував грубо. За результатами оцінки потреб сім`я 
ОСОБА_9 потребує соціального супроводу, але жінка надала письмову відмову.
 
13 березня 2019 року малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібраний від батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_10 .
 
З 13 березня до 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в службі у справах дітей як дитина, яка перебувала в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виховання дитини. З 19 жовтня 2020 року поновлений на обліку.
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20 жовтня 2020 року перебуває на обліку в службі у справах дітей як дитина, яка перебуває 
в складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виховання дитини.
 
На виконання СК України виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою про позбавлення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 батьківських прав стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з батьків аліментів на дитину (справа № 320/2160/19).
 
20 серпня 2019 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області в задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав та стягнення з батьків аліментів на дитину відмовлено. Батьків попереджено про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини. Рішення набрало законної сили 07 жовтня 2019 року.
 
З метою контролю служба у справах дітей відвідувала родину ОСОБА_6 
у вересні 2019 року - квітні 2020 року за місцем проживання, і батьків попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, зокрема, незабезпечення дітям належних умов проживання, харчування, медичного обстеження та лікування.
 
19 жовтня 2020 року в результаті моніторингу інтернет-ресурсу служба 
у справах дітей виявила, що малолітня дитина ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , з опіками госпіталізована разом із матір`ю ОСОБА_4 до опікового відділення Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради.
 
У межах контрольного інспектування комісія у складі спеціалістів служби 
у справах дітей, фахівця із центру соціальних служб 19 жовтня 2020 року відвідала родину ОСОБА_6 за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами відвідування встановлено, що умови проживання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незадовільні: у кімнатах антисанітарія, не прибрано, у будинку холодно, електричний подовжувач, увімкнений у розетку, знаходиться у підвішеному стані, доступний для дитини; на підлозі розкиданий електродріт від холодильника. Дитина роздягнена, брудна, має нездоровий вигляд, бігає по подвір`ю під дощем. Батька дитини вдома немає, у помешканні перебуває стороння особа, яка спить, на членів комісії та дитину не реагує. Готової їжі та продуктів харчування немає.
 
На підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 19 жовтня 2020 року № 196/23 «Про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_1 » дитину ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , було негайно відібрано від батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та влаштовано до КУ «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області, відокремлений підрозділ «Дитяча лікарня».
 
За інформацією завідувача КНП «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області відокремлений підрозділ «Дитяча лікарня» від 06 листопада 2020 року № 37 19 жовтня 
2020 року об 11:45 год до ВП «Дитяча лікарня» поступила дитина 
ОСОБА_1 у супроводі співробітників служби у справах дітей з діагнозом: здоровий. Дитина була одягнена тільки у майку, без спідньої білизни та іншого одягу, загорнута у теплу ковдру. Речі з неприємним запахом. Дитина неохайна. Госпіталізований у педіатричне відділення. Був оглянутий невропатологом 20 жовтня 2020 року, діагноз: синдром ММД, дизартрія. Синдром затримки мовного розвитку, у зв`язку з чим дитина потребує занять з логопедом і спостереження невролога. 22 жовтня 2020 року дитина переведена до дитячого закладу.
 
За інформацією начальника відділу охорони здоров`я Мелітопольської міської ради Запорізької області від 20 жовтня 2020 року, декларація на медичне обслуговування малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладена з лікарем-педіатром ОСОБА_11 . До 11 місяців життя ОСОБА_12 дитина з матір`ю регулярно відвідувала лікаря. У липні-серпні вибували 
з міста, тому на прийоми не з`являлися. Щеплена з порушенням календаря не в повному обсязі. 08 вересня 2020 року мати з дитиною з`явилися на прийом до амбулаторії № 9. Після огляду лікар встановив, що дитина має відхилення розвитку нервової системи та дефіцит ваги. Для більш детального обстеження ОСОБА_12 була направлена на госпіталізацію до дитячої лікарні. Наступного дня лікар відвідав родину, але вдома нікого не було, двері були відчинені. Зі слів лікаря, візуально санітарний стан приміщення був незадовільний. Надалі дівчинка не була госпіталізована до дитячої лікарні через переконання батьків дитини, тому обстеження не було проведено. 
15 жовтня 2020 року мати з ОСОБА_12 звернулася до лікаря ОСОБА_13 
з ознаками опіків І-ІІ ступеня лівого плеча та передньої поверхні грудної клітини зліва. Після огляду дитини в екстреному порядку була рекомендована госпіталізація до хірургічного відділення. О 13:50 год ОСОБА_14 
у супроводі матері була доставлена до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги ВП «Лікарня № 2» з діагнозом: інфікований опік грудної клітини, черева. О 14:50 год у супроводі медичного працівника переведена до опікового відділення КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради. Дитина була в неохайному стані. ОСОБА_7 хронічних захворювань не має, але показник ваги тіла за віком недостатній, щеплений за віком.

Згідно з інформацією директора КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» від 22 жовтня 2020 року № 01-07/2318 ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на лікуванні у відділенні термічної травми (опікове) та реконструктивної хірургії з 15 жовтня 2020 року дотепер з діагнозом: опік рідиною І-ІІ А ст. тулуба, лівої верхньої 
кінцівки 12 %. Травму отримала у побуті, перекинула на себе ємність 
з окропом. На момент госпіталізації у матері немає засобів догляду за дитиною, харчування. З моменту госпіталізації дотепер мати перебуває 
у відділенні по догляду за дитиною. Забезпечення харчуванням, засобами догляду та медикаментозними препаратами здійснює благодійний 
фонд «Емоція».
 
Відповідно до повідомлення головного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 21 жовтня 2020 року дитина ОСОБА_14 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , має хронічні захворювання нервової системи та дефіцит ваги. Батьки не в повному обсязі беруть участь 
у медичних обстеженнях та лікуванні дітей. Санітарно-гігієнічний стан приміщення незадовільний, харчування не в повному обсязі, наявні особисті речі, предмети догляду, іграшки, але дуже неохайні.
 
Відповідно до інформації голови квартального комітету ОСОБА_15 на 
АДРЕСА_1 проживає родина ОСОБА_6 , яка має двох дітей: хлопчика ОСОБА_1 , 2017 року народження, та дівчинку ОСОБА_16 , 
2019 року народження. Зі слів сусідів, з вересня 2020 року ситуація в родині погіршилася. Діти недоїдали, сусіди їх підгодовували, ОСОБА_17 бігає по подвір`ю роздягнений. Мати ОСОБА_18 просить у сусідок памперси. Все відбувається систематично.
 
За інформацією мешканців АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, на 
АДРЕСА_1 проживає родина ОСОБА_6 , яка має двох дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_16 . Батьки вихованням дітей не займаються, мати постійно просить продукти харчування, памперси, цигарки. Діти часто одягнені не за сезоном або взагалі без одягу. Батько самоусунувся від утримання родини, грубо спілкується з матір`ю дітей. Дітей часто залишають на дівчинку-інваліда. На зауваження сусідів мати реагує плачем, потім взагалі не з`являється, намагається обмежити спілкування з оточуючими. На думку мешканців вулиці, в родині відбуваються факти психологічного насильства стосовно ОСОБА_17 , оскільки він наляканий, пригнічений.
 
Згідно з інформацією в.о. завідувача КНП «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», відокремлений підрозділ «Дитяча лікарня» від 26 січня 2021 року 21 січня 2021 року о 15:15 год до ВП «Дитяча лікарня» поступила дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час надходження дитина була брудна, обличчя у сажі, одяг брудний і з неприємним запахом, без верхнього одягу, загорнута у ковдру. Діагноз при госпіталізації: білково-енергетична недостатність (вага 8 кг). Стан дитини задовільний. Мати відвідала дитину 21 і 22 січня 2021 року. Принесла яблуко, банан, памперси, сік. 21 січня 2021 року під час відвідування мати і батько поводили себе агресивно, неадекватно, лаялись, пішли після виклику поліції.
 
Відповідно до інформації завідувача КНП «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» відокремлений підрозділ «Дитяча лікарня» від 01 червня 2021 року № 15 дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поступила до ВП «Дитяча лікарня» 21 січня 2021 року у супроводі співробітників служби 
у справах дітей із діагнозом: білково-енергетична недостатність. Затримка мовного розвитку. На момент надходження дитина була брудна, важила 8 кг при належній вазі 10 кг. Дефіцит маси тіла становив 20 %. Психоемоційний стан дитини пригнічений, боялася води, оточуючих, не розмовляла. З історії розвитку дитини (форма № 112/0) встановлено, що з 8-місячного віку дитина не добирає ваги. На амбулаторному прийомі у педіатра 08 вересня 2020 року встановлений діагноз: гіпотрофія ІІ-ІІІ ст. (вага 7 100 гр.), видано направлення на госпіталізацію у ВП «Дитяча лікарня», погоджене із завідувачем 
ВП «Дитяча лікарня» ОСОБА_19 . Проте батько дитини із лайкою відмовився від госпіталізації та подальшого спостереження дитини у педіатра, з яким підписано декларацію.
 
За інформацією директора КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 28 травня 2021 року № 03-02/243 
з 22 жовтня 2020 року дотепер ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на повному державному забезпеченні як малолітня дитина. ОСОБА_17 прибув до закладу дуже худорлявим, з поганою координацією руху та орієнтацією у просторі. Пізнавальна сфера нерозвинена, сприйняття мимовільне, пасивне; уява також пасивна; увага нестійка, повністю відсутня концентрація на завданні; пам`ять короткочасна, зорова; мислення пасивне, не сформовані логічні операції. Навички самообслуговування та особистої гігієни розвинені не за віком. Недорозвинені комунікативні навички, хлопчик 
в іграх усамітнювався. Емоційно-вольова сфера нерозвинена за віком, соціальна адаптація обмежена. Порушена саморегуляція, соціальні та комунікативні форми поведінки. Спостерігалася надзвичайна залежність від повсякденної допомоги дорослого.
 
Допитані у судовому засіданні свідки пояснили:
 
- в будинку АДРЕСА_1 мешкає родина ОСОБА_6 . Родина перебуває в складних життєвих умовах. Сусіди розповідали, що діти слабкі, голодні, їх дуже шкода. Намагалась з ними поговорити, але двері батьки дітей не відчиняли;
 
- все було добре, а потім почали помічати, що діти худі, кидаються на їжу. Вони з іншими матусями виносили печиво, підгодовували дітей. ОСОБА_17 брав печиво з пакетика, а потім відбігав у куток. Мати постійно просила памперси, по декілька разів на місяць. Особисто вона (сусідка) давала їй по 5-10 штук. Сусідка також казала, що мати просила їжу, казала, що отримає дитячі виплати та віддасть гроші. ОСОБА_20 часто ходить роззутий, в одній кофтинці. Дівчинка худенька. Лікар направляв дитину на стаціонар, а батько сказав, що лікар поганий, а в них все добре. Діти брудні. Батько грубо розмовляє з матір?ю. 
 
Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 15 грудня 2021 року 
№ 231/12, про позбавлення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей - 
сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває 
у КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей ЗОР», і доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , орган опіки та піклування вважає, що відповідачі у справі тривалий час свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального утримання своїх дітей, не піклуються про їх фізичний, розумовий та духовний розвиток, не забезпечують їм належних умов проживання, догляду, харчування, що негативно впливає на їх фізичний та розумовий розвиток, не забезпечують отримання ними належного рівня медичного догляду та лікування, своєю поведінкою створюють умови, які загрожують життю і здоров`ю дітей, 
а тому вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 
і ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до дітей ОСОБА_1 і ОСОБА_1 .
 
Згідно з інформацією, викладеною в листі директора КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 28 травня 
2021 року № 03-02/243, за час перебування у закладі у ОСОБА_17 відбувся суттєвий стрибок у розвитку пізнавальної та емоційно-вольової сфери, 
а також дитина набула елементарних соціально-побутових навичок. Хлопчик став уважнішим на заняттях, почав брати активну участь. Пам?ять дуже добре розвивається, більше запам?ятовує та краще відтворює інформацію. Покращилися комунікативні навички, вчиться грати в командні ігри. Уява стала відтворювальною. Мислення наочно-образне, зазнало розвитку. ОСОБА_17 навчився самостійно застеляти постіль, одягатись, взуватись, має елементарні навички особистої гігієни. Дитина стала краще контролювати свої емоційні реакції. Під час потрапляння ОСОБА_1 до центру проведено соціально-психологічне діагностування, аналіз первинної інформації та розроблення індивідуального плану профілактичної, колективної реабілітаційної роботи з дитиною. Надалі з дитиною проводили заходи 
із соціальної, психологічної, педагогічної реабілітації: корекційні заняття, спрямовані на корекцію пізнавальної сфери, емоційного стану дитини, формування якостей, які сприятимуть інтеграції дитини у суспільство, оволодінню нею уміннями та навичками самообслуговування, правилами поведінки та спілкування з оточуючими. Також казкотерапія, корекція тривожного стану, розвиток дрібної моторики, корекція страхів, вправи розвитку пізнавальної бесіди про родину, про навколишнє середовище тощо. Тепер психологічний та емоційний стан дитини в межах норми.
 
За інформацією завідувача КНП «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області, відокремлений підрозділ «Дитяча лікарня» від 01 червня 2021 року № 15 за час перебування 
у лікарні ОСОБА_1 з 21 січня 2021 року до 01 червня 2021 року Діана набрала вагу 1800 г (вага 9 800 г.), стала більш контактною у спілкуванні, із задоволенням грається іграшками, розуміє звернену до неї мову, виконує прості доручення, вимовляє окремі склади. Батьки відвідували дитину 
21 січня 2021 року, 08 березня 2021 року, 10 березня 2021 року, 29 березня 2021 року, 11 квітня 2021 року, 21 квітня 2021 року, 05 травня 2021 року
і 18 травня 2021 року. 
 
У засіданні суду апеляційної інстанції представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області пояснила, що малолітні діти ОСОБА_1 і ОСОБА_1 станом на тепер усиновлені, перебувають на території України.
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону відповідають.
 
Щодо права ОСОБА_4 на касаційне оскарження 
 
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України та пунктом 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад судочинства 
є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - 
у випадках, встановлених законом.
 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження.
 
Згідно з частиною другою статті 17 ЦПК України не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду  
в апеляційному порядку.
 
Тлумачення частини другої статті 17, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції лише після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Згідно з частиною першою статті 381 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними 
у статті 382 цього Кодексу.
 
Із матеріалів справи відомо, що 23 грудня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області ухвалив рішення, яким позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 
і ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовільнив у повному обсязі (т. 1 а. с. 144-150).
 
Не погоджуючись з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку (т. 1, а. с. 156-163).
 
Не погоджуючись з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку (т. 1, а. с. 190-193).
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною і повернено заявнику у зв?язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху (т. 1, а. с. 213-214).
 
Ухвала набрала законної сили.
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною і повернено заявнику у зв?язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху (т. 1, а. с. 215-216).
 
Не погоджуючись з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 повторно оскаржила його в апеляційному порядку (т. 1, а. с. 227-231).
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року відмовлено (т. 1, а. с. 245-246).
 
Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана представником ОСОБА_5 , задоволено. Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 23 січня 2024 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (т. 2, а с. 44-54).
 
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 травня 2024 року поновлено ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 
2021 року і відкрито апеляційне провадження у справі (т. 2, а. с 63-67).
 
За результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 , яка подана його представником ОСОБА_5 , апеляційний суд 11 грудня 2024 року виніс постанову, з якої відомо, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 
2021 року в апеляційному порядку переглядалось лише в частині вимог до ОСОБА_3 та відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України в частині вимог до ОСОБА_4 в апеляційному порядку не переглядалося.
 
Заяв, клопотань ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 в матеріалах справи немає.
 
Таким чином, установлено, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року в частині позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в апеляційному порядку по суті не переглядалось, постанова судом апеляційної інстанції не приймалась. 
 
За наведених обставин безпідставними є аргументи касаційної скарги про те, що апеляційний суд помилково переглянув рішення суду першої інстанції лише в частині позовних вимог до ОСОБА_3 .
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року в частині позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області 
в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів
в апеляційному порядку не переглядалося, Запорізький апеляційний суд 
у постанові від 11 грудня 2024 року вимоги до ОСОБА_4 не розглядав, то рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року у вказаній частині не підлягає касаційному оскарженню.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року 
у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, то касаційне провадження у справі належить закрити. 
 
Вказана правова позиція підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.
 
З огляду на те що ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2025 рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 
23 грудня 2021 року в частині позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області 
в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, яке не підлягає касаційному оскарженню, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 
2021 року в частині позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів необхідно закрити.
 
Щодо касаційної скарги в частині доводів ОСОБА_3 
 
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
 
Захист інтересів дитини перебуває в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її належне виховання 
є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
 
Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

 
У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
 
У частині першій статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного 
і соціального розвитку.
 
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша  статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
 
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.
 
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
 
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини дев`ята -десята статті 7 СК України).
 
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, у пункті 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
 
Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
 
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються 
з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення 
й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
 
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
 
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як винятковий і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року 
у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, 
від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року 
у справі № 545/560/21.
 
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
 
У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява 
№ 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини 
є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини 
у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, 
у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу 
з опіки для батьків і дитини.
 
У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які залежно від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
 
За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача.
 
Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
 
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які 
є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, 
від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).
 
Суди мають здійснювати поглиблене дослідження всієї сімейної ситуації та цілого ряду факторів, зокрема фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, надавати збалансовану і розумну оцінку відповідним інтересам кожної особи при прийнятті найкращого для дитини рішення. Суди встановлюють справедливий баланс між різними конкуруючими правами та інтересами, забезпечуючи процесуальну справедливість усього процесу.
 
Суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку наявним 
у матеріалах справи доказам неодноразового, свідомого та систематичного нехтування ОСОБА_3 своїми батьківськими обов?язками щодо малолітніх дітей, який протягом тривалого часу вихованням та утриманням своїх дітей не займався, матеріально дітей не забезпечував, про їх фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклувався, а також, що змінити поведінку батька стосовно його малолітніх дітей на краще неможливо з урахуванням рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 серпня 2019 року, яким ОСОБА_3 попереджено про необхідність змінити ставлення до дитини, а тому є достатні підстави для застосування щодо нього крайнього заходу - позбавлення батьківських прав.
 
Поведінка ОСОБА_3 свідчить про те, що він не виявляв інтересу до внутрішнього світу дітей, не спілкувався з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяв засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, доступу до культурних та інших духовних цінностей, що колегія суддів розцінює як свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.
 
Відповідні державні органи доклали серйозних та тривалих зусиль для сприяння тому, щоб відповідач виконував свої батьківські обов`язки, проте ці зусилля позитивних результатів не дали, що підтверджується наявними 
в матеріалах справи доказами, які відповідач не спростував.
 
У матеріалах справи немає доказів того, що батько після ухвалення у грудні 2021 року рішення судом першої інстанції цікавився життям малолітніх дітей, станом їх здоров`я, доглядав за ними, намагався з`ясувати, де вони перебувають. Лише формальне заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не може свідчити про існування у нього реального інтересу до природних та соціальних потреб дітей.
 
Разом з тим, як відомо з матеріалів справи, діти, перебуваючи 
в реабілітаційних центрах, почали нормально харчуватися, набрали вагу, яка відповідає їх віку, покращилися їх комунікативні навички, з?явились елементарні навички самообслуговування, покращився психологічний та емоційний стан, який знаходиться в межах норми.
 
У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2019 року № 661/2532/17 зазначено, що самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними. Наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, 
а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи.
 
У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі 
№ 398/4299/17 зроблено висновок, що лише зазначення відповідачем 
в апеляційній скарзі про його бажання піклуватися про дитину не спростовує факту його ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Верховний Суд зазначив, що позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача 
є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав.
 
У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Позбавлення відповідача батьківських прав здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача 
є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав. Аналізуючи докази у справі, пояснення учасників справи, суди дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не бажає піклуватися про дитину, брати участі у його вихованні, не вчинив жодних дій, щоб налагодити відносини із сином, матеріально не забезпечує.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить 
з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, 
і доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів, зводяться в загальному до необхідності переоцінки доказів.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів 
є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
 
Верховний Суд неодноразово зауважував, що, зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають причиною для виникнення спорів 
у судах, ураховуючи фактичні обставини, які встановлюють суди на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності 
і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі 
№ 910/8115/19(910/13492/21)).
 
Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин та наданої правової оцінки доказам у їх сукупності, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання 
у касаційній скарзі.
 
Водночас слід звернути увагу, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (частина перша статті 169 СК України).
 
Батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду із заявою про надання йому права на побачення з дитиною.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
У статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 без задоволення, а рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 
23 грудня 2021 року в частині позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2024 року- без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
 
З огляду на те що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 грудня 2021 року в частині позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів закрити.
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.
 
Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 
23 грудня 2021 року в частині позовних вимог органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів і постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 
2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| М. Ю. Тітов