УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 березня 2025 року
м. Київ
справа  № 953/4347/22
провадження № 51-453 ск 25 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 у інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2024 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки; ч. 4 ст. 185 КК України - на строк 5 років; ч. 1 ст. 126-1 КК України - на строк 1 рік. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2020 року, та остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. 
Покарання у виді штрафу, призначене за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року, ухвалено виконувати самостійно.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року вирок суду першої інстанції змінено. Перекваліфіковано дії ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_6 за епізодом від 19 листопада 2021 року з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.
Призначено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 4 ст. 185 КК України - на строк 5 років; ч. 1 ст. 126-1 КК України - на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 126-1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2020 року, та покарання, невідбуте за вироком Київського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2020 року у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України постановлено виконувати самостійно. У решті вирок залишено без зміни.
Захисник ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій не погоджувалася з ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями та порушувала питання про їх перегляд у касаційному порядку. 
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2025 року касаційну скаргу захисника на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України було залишено без руху, а згодом повернуто ухвалою від 25 лютого 2025 року у зв`язку з тим, що нею не усунуто недоліки касаційної скарги.
На адресу касаційного суду від захисника ОСОБА_4 надійшла нова касаційна скарга на вирок Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року, у якій вона, серед іншого, просить про поновлення строку на касаційне оскарження.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати  
у стані невизначеності.
Як видно з матеріалів провадження, ухвалу Харківського апеляційного суду було постановлено 28 листопада 2024 року та проголошено того ж дня, тоді як з касаційною скаргою захисник ОСОБА_4 звернулася до Суду 17 березня 2025 року, тобто вже після закінчення тримісячного строку на оскарження судових рішень, що адвокатом не заперечується з огляду на її клопотання про поновлення цього строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними. 
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з  істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
При вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Мотивуючи свою позицію щодо поважності пропуску строку на касаційне оскарження, захисник вдається до аналізу руху касаційного провадження та зазначає про те, що попередню її скаргу було залишено без руху, а згодом повернуто, що, на думку адвоката, може слугувати підставою для поновлення пропущеного строку. 
Однак таку позицію захисника колегія суддів вважає непереконливою, оскільки самі по собі наявність провадження у суді касаційної інстанції та ухвалення Судом окремих процесуальних рішень не можуть бути визнані поважними причинами пропуску тримісячного строку на касаційне оскарження.
До того ж, враховуючи те, що скаржник має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право, а також значну тривалість строку касаційного оскарження, незрозуміло чому захисник не могла звернутися до Верховного Суду раніше. 
Зважаючи на наведене, а також на те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, тобто пов`язаних дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду у визначений законом строк, у поданій касаційній скарзі не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів не вбачає.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для його поновлення. 
З огляду на викладене, Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, а тому, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала. 
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні її клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Повернути захиснику ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Київського районного суду м. Харкова від 24 липня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року щодо засудженого ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:   
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                             ОСОБА_3