УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2025 року
м. Київ
справа № 461/7211/24
провадження № 51-1634 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                         ОСОБА_1 ,
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 січня 2025 року про повернення апеляційної скарги, 
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку. На обґрунтування своїх доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду вказує, що 10 грудня 2024 року він брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, однак після видалення суду до нарадчої кімнати на оголошення вироку цього ж дня його не викликали, однак суд вдався до перекручування обставин зазначивши про його присутність. Висновок суду, про те що крайнім днем подачі апеляційної скарги для нього є 09 січня 2025 року, захисник вважає помилковим. Вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК, оскільки в ній, на його думку, викладені упереджені висновки щодо зазначених ним підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Перевіривши доводи касаційної скарги та копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення. За змістом ч. 3 цієї статті якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. 
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення. 
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду. Оцінка таких обставин належить до дискреційних повноважень суду.
Разом із тим, за сталою судовою практикою, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. 
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апеляційний суд, наведені у клопотанні підстави пропуску строку на апеляційне оскарження, визнав не поважними, мотивуючи рішення тим, що вирок Галицького районного суду м. Львова від 
10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 було ухвалено у судовому засіданні 10 грудня 2025 року за участю захисника ОСОБА_4 , для якого крайнім днем подачі апеляційної скарги на вирок цього суду було 09 січня 2025 року, однак, апеляційну скаргу захисник подав лише 13 січня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження вироку.
Крім того, апеляційний суд звернув увагу на те, що копія вироку надійшла на електронну адресу захисника 13 грудня 2024 року, тобто задовго до закінчення строку на апеляційне оскарження. При цьому, захисник не надав обґрунтованого пояснення про причини які завадили йому вчасно подати апеляційну скаргу впродовж 27 днів з 13 грудня 2024 року по 09 січня 2025 року - з того часу, коли у нього вже була копія вироку і до закінчення строку на апеляційне оскарження.
За таких обставин, відмовивши у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернувши апеляційну скаргу захиснику, апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Суд вкотре зазначає, що згідно з положенням ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Щодо доводів захисника про його відсутність під час проголошення вироку, упередженість висновків суду апеляційної інстанції то колегія суддів виходить з такого. Як зазначено в ухвалі апеляційного суду та не заперечується захисником у касаційній скарзі, він приймав участь у судовому засіданні 10 грудня 2024 року у режимі відеоконференції до виходу суду до нарадчої кімнати, а отже був обізнаний про те, що саме цього дня судом буде постановлено вирок. Повний текст рішення захисник отримав через три дні, а тому залишок строку на апеляційне оскарження, після отримання повного тексту вироку, був достатнім для звернення зі скаргою в межах встановленого КПК строку, про що й зазначив суд апеляційної інстанції. У касаційній скарзі захисник не навів жодних об`єктивних причин, які за практикою суду могли б бути визнані поважними, їм не була надана оцінка апеляційним судом та які завадили захиснику протягом строку на апеляційне оскарження звернутися з апеляційною скаргою.
Також колегія суддів заважує, що за змістом ст. 405 КПК судові дебати в суді апеляційної інстанції є однією зі стадій перегляду рішення місцевого суду по суті, у ході якої сторони підводять підсумок справи, представляють остаточні аргументи щодо незаконності рішення місцевого суду. Натомість у цьому провадженні судом апеляційної інстанції вирішувалось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому доводи захисника в цій частині не відповідають процесуальному закону. 
З огляду на викладене й на те, що зі скарги та наданої до неї копії рішення суду апеляційної інстанції не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК слід відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 30 січня 2025 року про повернення апеляційної скарги.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                  ОСОБА_6