УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 757/18643/25-к
провадження № 51- 1563 впс 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурорів                                                   ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого                                         ОСОБА_7 ,
захисників                                                   ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання з доповненнями  ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п.п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК), про направлення кримінального провадження № 757/18643/25-к з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Встановив: 
До Верховного Суду у порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло вказане клопотання обвинуваченого 
ОСОБА_7 з доповненнями про направлення кримінального провадження № 757/18643/25-к з Печерського районного суду м. Києва до Соборного районного суду м. Дніпра.
Зі змісту клопотання вбачається, що обвинувачений мотивує його, зокрема, тим, що вказане кримінальне провадження надійшло до Печерського районного суду 
м. Києва з порушенням правил підсудності. Зазначає, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення не було вчинене у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва. Вказує на відсутність неможливості встановлення місця вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування. Підкреслює, що аналіз викладених в обвинувальному акті обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення свідчить, що воно вчинене саме у Соборному районі м. Дніпра (раніше - Жовтневому районі 
м. Дніпропетровська), а відтак, вважає, що, відповідно до положень КПК, вказане кримінальне провадження має розглядати суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, а саме, Жовтневий районний суд м.  Дніпропетровська (наразі - Соборний районний суд м. Дніпра), тому просить направити його до цього суду. Крім того, стверджує, що у Печерському районному суді м. Києва не вистачає необхідної кількості суддів, які можуть брати участь у розгляді цього кримінального провадження.
Учасники судового провадження були повідомлені про час та місце розгляду клопотання.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та захисників  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтримали клопотання і просили його задовольнити, думку прокурорів, які вважали, що підстав для задоволення клопотання немає та просили відмовити у його задоволенні, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, вивчивши наявні матеріали провадження,колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 34 КПК визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Згідно з ч. 9 ст. 615 КПК під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Зі змісту ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у підбуренні до умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, яке не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 пунктами 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК. 
Підставою кримінальної відповідальності, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК, є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. 
Підстава кримінальної відповідальності підбурювача кримінального правопорушення визначається з урахуванням приписів ч. 2 ст. 29 КК, згідно якої він підлягає кримінальній відповідальності за ч. 4 ст. 27і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем. Тобто сукупність необхідних і достатніх юридичних ознак складу кримінального правопорушення, як підстави кримінальної відповідальності підбурювача, визначена кримінально-правовими нормами як Загальної частини, так і Особливої частини Кримінального кодексу України, на відміну від виконавця злочину, дії якого повністю передбачені статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу. 
Місцем вчинення інкримінованого підбурювачу злочину в цьому кримінальному провадженні є місце вчинення обвинуваченимдій, що містять ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27ч. 2 ст. 15 п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК. 
Оскільки часом вчинення кримінального правопорушення, згідно з ч. 3 ст. 4 КК, визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності, і час вчинення кримінального правопорушення та місце його вчинення не можуть бути його від`ємними складовими з точки зору просторово-часових ознак об`єктивної сторони злочину, місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_7 діяння є місце, де за обвинувальним актом в період з 03 по 07 липня 2003 року (точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено) з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_13 , він прийняв рішення залучити членів банди ОСОБА_14 , при цьому організувати скоєння зазначеного особливо тяжкого злочину дав вказівку своєму особистому охоронцю ОСОБА_15 , який був знайомий із членами банди ОСОБА_14 та обізнаний його злочинною діяльністю, тобто підбурив ОСОБА_15 до вчинення вказаного злочину.
Враховуючи наведене вище, обвинувальний акт не містить відомостей про конкретне місце вчинення інкримінованих обвинуваченому дій, необхідних для вирішення питання про визначення суду, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення в аспекті застосування приписів ч. 1 ст. 32 КПК. 
Колегія суддів щодо вирішення питання про визначення територіальної підсудності вказаного провадження виходить із того, що місце вчинення кримінального правопорушення в контексті ч. 9 ст. 615 КПК у сукупності з положеннями ч. 1 ст. 32 цього Кодексу розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження з урахуванням адміністративно-територіального поділу, на підставі якого побудована судова система України в цілому, якщо його встановлено з деталізацією, достатньою для визначення меж юрисдикції суду першої інстанції.
У цьому аспекті в обвинувальному акті не міститься достатніх відомостей для визначення підсудності кримінального провадження з урахуванням адміністративно-територіального поділу м. Дніпра, на території якого здійснюють свої повноваження вісім місцевих судів (Амур-Нижньодніпровський, Шевченківський (колишній - Бабушкінський) Соборний (колишній - Жовтневий), Центральний (колишній - Кіровський), Чечелівський (колишній - Красногвардійський), Новокодацький (колишній - Ленінський), Самарський та Індустріальний районні суди м. Дніпра).
Отже, у цьому провадженні застосуванню підлягають приписи ч. 1 ст. 32 КПК, відповідно до яких, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Колегія суддів звертає увагу, що порядок направлення кримінальних проваджень з одного суду до іншого (як то в межах юрисдикції одного апеляційного суду, так і у межах різних апеляційних судів) не передбачає дослідження доказів і перевірку на їх підставі тверджень сторони обвинувачення, викладених в обвинувальному акті, про обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК, підлягають доказуванню, зокрема і ті, на підґрунті яких вирішується питання про визначення підсудності за певним місцевим судом.     
Таким чином, місце вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину досудовим розслідуванням встановлено не було, а отже, згідно ч. 1 ст. 32 КПК, кримінальне провадження має здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Зі змісту обвинувального акту убачається, що досудове розслідування злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК, у кримінальному провадженні № 12024000000002733 здійснено слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України, за адресою: 
вул. Богомольця, 10, м. Київ (Печерський район м. Києва). 
Враховуючи наведене, та те, що обвинувальний акт надійшов до Печерського районного суду м. Києва як до суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, колегія суддів вважає, що обвинувальний акт надійшов до належного суду, а тому підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та направлення вказаного кримінального провадження на розгляд іншого суду, в межах юрисдикції різних апеляційних судів, немає.
Колегія суддів не розглядає доводи, зазначені у клопотанні, стосовно недостатньої кількості суддів в Печерському суді м. Києва для здійснення судового розгляду цього провадження, оскільки питання, які виникають у зв`язку з неможливістю утворення складу суду в місцевих судах вирішуються відповідним апеляційним судом в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 34 КПК.  
На підставі викладеного, керуючись ст. 34 КПК, Суд
постановив:
Клопотання з доповненнями ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 
п. п.  11, 12 ч. 2 ст. 115 КК, про направлення кримінального провадження №  757/18643/25-к з одного суду до іншого, в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1                                                ОСОБА_2                                         ОСОБА_3