ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4691/25 Справа № 185/1447/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Букур Максим Євгенович, на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року про передачу справи на розгляд за підсудністю, у складі судді Болдирєвої У.М. по справі № 185/1447/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа — орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, –
                                        ВСТАНОВИЛА:

       Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року передано на розгляд Самарському районному суду м. Дніпропетровська цивільну справу заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа — орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Павлоградської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, на підставі ст. 31 ЦПК України.
       Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що місцезнаходження Куліш Т.В., щодо якої подана заява, є геронтопсихіатричне відділення №5 КП “Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги” ДМР, де вона перебуває на лікуванні, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до м.Павлограда та територіальної підсудності Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. З огляду на вказане суд дійшов висновку, що в порядку ст. 295 ЦПК України, заяву належить розглядати за місцем знаходження закладу, в якому перебуває ОСОБА_2 з 22 жовтня 2024 року по теперішній час, тобто Самарським районним судом м. Дніпропетровська.
Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника — адвоката Букура М.Є. звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розгляду справи за місцем знаходження закладу, в якому перебуває ОСОБА_2 , адже відділення №5, що відноситься до Дніпропетровської обласної психіатричної лікарні, територіально знаходиться у м. Павлограді по вул.Дніпровська, 241, та розгляд цієї заяви підсудний саме Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою лікаря від 19 лютого 2025 року.
Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно із частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справі для розгляду іншому суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з заявою в порядку окремого провадження про визнання недієздатною своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       До заяви додана виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 143882024, згідно якої ОСОБА_2 перебуває на лікуванні у геронтопсихіатричному відділенні №5 Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської міської ради з 22 жовтня 2024 року по теперішній час.
       Ухвалюючи про передачу справи за підсудністю до іншого суду, суд першої інстанції керувався ст. 295 ЦПК України та дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду за підсудністю Самарським районним судом м. Дніпропетровська за місцем перебування у медичному закладі ОСОБА_2 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 .
Колегія суддів повністю не погоджується з висновками суду першої інстанції та повністю приймає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .        
Так, як визначено частиною 1 ст. 295 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. 
       Довідкою лікаря ОСОБА_3 від 19 лютого 2025 року, який є лікуючим лікарем ОСОБА_2 , зазначено, що остання проходить лікування з 22 жовтня 2024 року по теперішній час у геронтологічному відділенні №5, яке відноситься до Дніпропетровської обласної психіатричної лікарні, з дислокацією у м. Павлограді по вул.Дніпровській, 241 (а.с.45).
       Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про передачу справи за підсудністю до іншого суду, неповно з`ясувавши місцезнаходження медичного закладу, в якому дійсно перебуває ОСОБА_2 та відносно якої подана заява ОСОБА_1 .
       Колегія суддів відзначає, що, керуючись положеннями ст. 31 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував дійсне територіальне розташування відділення, в якому знаходиться ОСОБА_2 та дійшов помилкового висновку про передачу даної справи за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.
       Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що спростовують висновки суду першої інстанції повністю.
       Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі ст. 379 ЦПК України, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Букур Максим Євгенович - задовольнити.
       Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Повний текст постанови складений 30 квітня 2025 року. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна