ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/750/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/4731/15-ц Категорія: на ухвалу    	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       22 квітня 2025 року                                                                                                  м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Сіренко Ю.В., Гончар Н.І.	
секретар 	Широкова Г.К.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21.02.2025 (повний текст складено 21.02.2025, суддя в суді першої інстанції Кондрацька Н.М.) у цивільній справі за скаргою боржника  ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ТОВ «ФК «Кредит Капітал»,

в с т а н о в и в :

боржник  ОСОБА_1 звернувся у листопаді 2024 року зі скаргою на дії державного виконавця, якою просив зобов`язати посадових осіб Другого ВДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУ юстиції у Черкаській області № 51654360 від 03.10.2019.
В обґрунтування вказав на те, що 24.06.2016 Придніпровським районним судом міста Черкаси видано виконавчий лист № 711/4731/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» у розмірі 44 981,20 грн. Виконавчий документ пред`явлено до Придніпровського ВДВС у м. Черкаси та відкрито виконавче провадження № 51654360. Придніпровським ВДВС м. Черкаси 03.10.2019 винесено постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
28.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови), законом встановлено заборону щодо звернення стягнення па майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. 
З 28.10.2019 виконавчий документ не пред`являвся до виконання.
На заяву про зняття арешту з майна 28.10.2024 Другим ВДВС у м. Черкаси надано відповідь, що виконавче провадження № 51654360 завершено та згідно п. 2 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з усього майна - є надходження на рахунок державної виконавчої служби грошових коштів для задоволення вимог усіх стягувачів. Також зазначено інші виконавчі провадження, по яким винесено постанови про закінчення у зв`язку із направлення документів за належністю до інших відділів.
Згідно запису № 10741780102000778 стягувач ПАТ «ВіЕйБі Банк» (ЄДРПОУ 19017842) перебуває у стані припинення починаючи з 31.03.2015, інформація щодо правонаступника стягувача - відсутня, заяви про заміну сторони виконавчого провадження до Придніпровського районного суду міста Черкаси - не надходили.
Станом на 01.11.2024 виконавчий документ № 711/4731/15-ц не пред`являвся до виконання, стягувач перебуває в процесі ліквідації, фактично відсутня юридична особа на користь якої він має сплатити заборгованість.
Накладення арешту на майно унеможливлює здійснення належного захисту майнових прав боржника, оскільки законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання після повернення його стягувачу та відсутності відкритих виконавчих проваджень щодо заявника. При цьому, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21.02.2025 вказану скаргу задоволено та знято арешт з нерухомого та рухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУ юстиції у Черкаській області №51654360 від 03.10.2019 з посиланням на обґрунтованість тверджень боржника про несправедливість обмеження власника у володінні майном у спосіб накладення арешту протягом тривалого часу.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, Другий ВДВС у місті Черкасиподав 18.02.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відхилити вимоги скарги.
Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що арешт є правомірним способом забезпечення виконання виконавчих документів, і не надав оцінки факту існування несплаченого боргу.
Виконавче провадження № 51654360, завершено згідно пункту 9 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження, а саме: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Отже підстава завершення виконавчого провадження № 51654360 не передбачає зняття арешту з майна.
Факт повернення виконавчого документа не є підставою для зняття арешту у разі відсутності погашення боргу з боку боржника, як у даному випадку.
Боржник не довів відсутність претензій з боку стягувача.
У відзиві на апеляційну скаргу сторона ОСОБА_1 просила суд апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.09.2015 у справі № 2-4731/15 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованість за договором банківського обслуговування від 09.09.2011 у сумі 44981,20 грн.
Державним виконавцем Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУ юстиції у Черкаській області 18.07.2016 винесено постанову про відкриття провадження виконавчого провадження № 51654360 з примусового виконання виконавчого листа № 711/4731/15, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 24.06.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості у сумі 44981,20 грн.
У ході виконання виконавчого провадження № 5164360 державним виконавцем з метою забезпечення реального виконання рішення суду державним виконавцем на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» 03.10.2019 винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у сумі 49679,32 грн.
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 396122821 від 23.09.2024, постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції серії АА № 51654360 від 03.10.2019 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , номер запису про обтяження № 33967325.
У подальшому, 28.10.2020 головним державним виконавцем Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Дьо Л.С. у ВП № 51654360 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». 
У мотивувальній частині постанови вказано, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Згідно ч.7 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється.
Згідно листа Другого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 18837/26.21-43/135780 від 01.10.2024 встановлено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 зареєстровано виконавчі провадження, по яким відсутня інформація про сплату боргу, а саме: 
- № 51654360 по виконанню виконавчого листа № 711/4731/15-ц, виданого 24.06.2016 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в сумі 44981,20 грн., у якому 28.10.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно пункту 9 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. До сплати підлягають кошти в розмірі 49842,82 грн., із них борг 44981,20 грн., виконавчий збір 4498,12 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 363,50 грн.; 
- № 21828837 по виконанню постанови № 130756, виданої 02.08.2010 ВДАІ м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 510,00 грн. 06.05.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно пункту 10 частини 1 статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу. Згідно АСВП відсутня інформація про сплату боргу, відповідно до сплати підлягають кошти в сумі 924,50 грн., із них 510,00 грн., виконавчий збір 51,00 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 363,50 грн.; 
- № 26109730 по виконанню постанови № 347610 виданої 26.01.2011 ВДАІ м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 510,00 грн., у якому 02.12.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно пункту 10 частини 1 статі 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент прийняття рішення), направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу, інформація про сплату боргу відсутня, відповідно до сплати підлягають кошти в сумі 924,50 грн., із них 510,00 грн., виконавчий збір 51,00 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 363,50 грн.
У цьому ж листі указано, що у посадових осіб Другого ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні підстави щодо прийняття рішення про зняття арешту з майна боржника. Після надходження всіх необхідних коштів для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника на депозитний рахунок відділу державним виконавцем буде вжито заходів щодо зняття арешту з марна боржника.
Боржник ОСОБА_1 18.11.2019 звертався до Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ із заявою про закінчення виконавчого провадження № 51654360, у зв`язку із відсутністю будь-яких фінансових претензій ПАТ «ВіЕйБі Банк» до нього.
Згідно повідомлення уповноваженої особи ФГВФО та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 14.11.2019, у ПАТ «ВіЕйБі Банк» відсутні будь-які фінансові претензії до ОСОБА_1 , оскільки 27.03.2018 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено договір № 6797 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором від 09.09.2011 перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит Капітал».
Згідно довідки від 20.01.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підтверджує відсутність претензій до ОСОБА_1 за договором від 09.09.2011.
Представником боржника адвокатом Козоріз А.С. 11.09.2024 на адресу Другого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслано заяву про зняття арешту, яке задоволено не було.
Зазначаючи про незаконність накладеного на майно боржника у завершеному виконавчому провадженні арешту, було подано до суду скаргу про скасування відповідних обмежень.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі викладених вище фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження накладений в ньому арешт підлягає до зняття.
Як вказано у постанові ВС від 26.05.2020 у справі № 815/7269/15, арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Крім того, наслідки завершення виконавчого провадження, зокрема, у разі повернення виконавчого документа стягувачу встановлені пунктом 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 і зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, яким передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). З наведеної норми встановлено, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець повинен, зокрема, зазначити наслідки завершення відповідного виконавчого провадження, яким у цьому випадку є зняття арешту з майна і коштів позивача, а тому твердження скаржника, що при поверненні виконавчого документа стягувачу арешти, накладені на майно боржника, не знімаються, є безпідставними. Відтак як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.
Таким чином висновки суду першої інстанції по суті скарги у цій справі є вірними.
Апеляційний суд не може погодитися з аргументами скаржника про те, що арешт є правомірним способом забезпечення виконання виконавчих документів за наявності не сплаченого боргу, адже відповідне виконавче провадження завершене та виконавчі дії щодо примусового стягнення такого боргу не проводяться, отже мета існування накладеного арешту як засобу забезпечення досягнення мети виконавчого провадження перестала існувати, а оспорюваний арешт протиправно обмежує власника у правомочностях щодо його майна.
При цьому доказів щодо наявності невиконаних зобов`язань у ОСОБА_1 перед стягувачем ТОВ «ФК «Кредит Капітал» у справі немає, натомість є довідка від 20.01.2025 про відсутність до нього претензій від цієї юридичної особи (а.с.74) 
Належним чином повідомлений апеляційним судом про час та місце розгляду даної справи стягувач не з`явився і жодних заперечень щодо скасування накладеного в його інтересах арешту до суду не надав.
Отже, належним чином обґрунтованих доводів у підтвердження помилковості висновків суду першої інстанції у даній справі апеляційна скарга ДВС не містить.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21.02.2025 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу – без задоволення.
За приписами ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Отже витрати скаржника по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід залишити за ним.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 447, 451, 452 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – відхилити.
Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 21.02.2025 у даній цивільній справі – залишити без змін.
Судові витрати по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи не відшкодовувати.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 23.04.2025.

Суддя-доповідач                        

Судді