ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 квітня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/14719/24
Головуючий у першій інстанції – Маринченко О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/631/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем – Піцан В.М.,
учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 січня 2025 року (місце ухвалення – м. Чернігів)  у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
                                      В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2024 року представник ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» Руденко К.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування посилався на те, що 02.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1277622 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25 000, 00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «СЕНС БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних).
Кредитний договір було укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».
Позивач посилається, що з внесенням змін до ЗУ «Про споживче кредитування», починаючи з: 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5 %; 22.04.2023 – денна ставка не більше 1,5 %; 20.08.2023 – денна ставка не більше 1 %. Оскільки, строк Кредитного договору не продовжувався, то відповідно законодавче обмеження по встановленню денної процентної ставки на даний Кредитний договір не поширюється.
29.07.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 1277622 про надання споживчого кредиту від 02.02.2024 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».
У зв`язку з неповерненням своєчасно суми кредиту та нарахованих відсотків для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 24.04.2024 (дата переходу права вимоги до позивача) становить 148 750, 00 грн, яка складається з:
25 000 грн – заборгованість за кредитом;
111 250, 00 грн – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) за період з 02.02.2024 по 29.07.2024 (включно).
Позивачем у позові зазначено, що стягнення нарахованих процентів за користування кредитом за Кредитним договором здійснюється за період строку дії Кредитного договору, штрафні санкції не нараховані та не стягуються.
У позові ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за Договором № 1277622 про надання споживчого кредиту від 02.02.2024 станом на 24.04.2024 у розмірі 148 750, 00 грн, яка складається з: 25 000 грн – заборгованість за кредитом; 111 250, 00 грн – заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) за період з 02.02.2024 по 29.07.2024 (включно), а також судові витрати у розмірі 2 422, 40 грн та 10 000, 00 грн витрат на правову допомогу.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.01.2025 позов ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором № 1277622 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 02.02.2024 в сумі 148 750 грн та  2 422 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3 000 грн витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування рішення суд прийшов до висновку, що факт отримання відповідачем 02.02.2024 кредитних коштів у сумі 25 000 грн підтверджується випискою по рахунку відповідача, наданою АТ «Сенс Банк», та доказів, які б спростовували вказані обставини та розмір заборгованості, відповідачем суду не надано. За таких обставин, враховуючи умови договору та те, що відповідач свої зобов`язання за ним належним чином не виконував, не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив проценти за користування ними як позивачу, так і первісному кредитору, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.01.2025 як таке, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права та призначити новий розгляд справи з урахуванням наявності чи відсутності відповідних документів. У разі визнання договору дійсним та підтвердження факту зарахування кредитних коштів, визнати недійсними та такими, що не підлягають стягненню всі нараховані позивачем платежі, штрафи та відсотки, що перевищують подвійний розмір отриманої суми кредиту, відповідно до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування». Прийняти інші рішення, які суд вважатиме за необхідне, для справедливого та законного вирішення справи.
У скарзі апелянт посилається, що у своєму клопотанні від 07.01.2025 він просив суд завантажити витребувані докази, а саме: інформації про випуск банківської картки на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Сенс Банк»; виписки по рахунку, відкритому до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 02.02.2024 до 07.02.2024; інформації про номер телефону, на який надсилались повідомлення про підтвердження здійснення операцій за даною карткою, до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС, проте вказані документи не були внесені до системи та не були враховані під час ухвалення судового рішення, що є грубим порушенням процесуального законодавства, що прямо вплинуло на результати розгляду справи. Відсутність дослідження витребуваних доказів унеможливила повноцінний та об`єктивний розгляд спору, що суперечить принципам змагальності сторін та рівності перед законом і судом.
За доводами апеляційної скарги без дослідження та аналізу документів, а саме: платіжного документа (який є у банку, а не у відповідача); відповідних договорів або інших документів, що могли супроводжувати переказ; наявності чи відсутності будь-яких погоджень на отримання цих коштів (листування, договорів, квитанцій тощо), не можливо підтвердити, що гроші були отримані без юридичних підстав для стягнення.
В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду апелянт посилається на те, що матеріали справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 02.02.2024 року № 1277622 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством. У матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Позивачем не доведено, що відповідач отримував одноразовий ідентифікатор, використовував його для укладення кредитного договору, всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами, наприклад інформацією від мобільного оператора про належність номера телефону саме відповідачеві, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, докази, що саме відповідач реєструвався в ЕС «кредиторів» позивачем також надані не були, як і не повідомлено, як саме проводилась ідентифікація особи, та не надано доказів такої ідентифікації. Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 02.02.2024 року № 1277622, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Заявник зазначає, що надана суду інформаційна довідка від ТОВ «ПЕЙКЕК УКРАЇНА» від 19.09.2024 не є належним та допустимим доказом перерахування коштів, така довідка не є первинним обліковим бухгалтерським документом. Позивач не був позбавлений можливості надати до суду виписку по особовому рахунку ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» із якої б вбачалось, чи здійснювалась оплата відповідачем, чи ні.
Крім того, у скарзі апелянт посилається, що якщо припустити, що відповідач нібито уклав договір з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», на тих умовах, на які посилається позивач, то з урахуванням ч. 5 ст. 18 ЗУ "Про споживче кредитування" максимальна сума нарахувань за договором мала б становити 50 000 грн (25 000 грн х 2), та згідно з наданими розрахунками заборгованості, кредитором було нараховано 148 750 грн у складі: основного боргу (тіло кредиту) - 25 000 грн; відсотків за користування кредитом - 111 250 грн; штрафних санкцій - 12 500 грн (що відповідає 50% від тіла кредиту, що є допустимим). Фактична сума нарахованих платежів становить 148 750 грн,  що в майже три рази перевищує допустимий законодавством ліміт. 
У скарзі заявник звертає увагу на те, що відповідно до імперативних положень законодавства про споживче кредитування, навіть якщо позичальник і підписав кредитний договір із явно завищеними відсотками та штрафними санкціями, такі умови не можуть суперечити обов`язковим для сторін обмеженням, установленим законом. Згідно із Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами цивільного законодавства, норми, що погіршують правове становище споживача порівняно із встановленими законом вимогами, є нікчемними (недійсними) з моменту укладення відповідного правочину. Тому просить суд застосувати до спірного правочину норми імперативного характеру та визнати недійсними (або змінити) положення договору. які порушують права споживача.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» Руденко К.В. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.01.2025 - без змін, та стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн за подання відзиву на апеляційну скаргу. Заявник у відзиві посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Зазначає, що відповідно до укладеного Договору № 1277622 про надання споживчого кредиту від 02.02.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (торгова марка «SelfieCredit») та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіж кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 20.11.2023, викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://selfiecredit.com.ua/pro-nas/. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору, п. 7.1.16, 7.1.17, 7.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти Кредитний договір та підписав Кредитний договір 02.02.2024 року о 14:19:07 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором C601, надісланий на номер телефону відповідача. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 02.02.2024 на платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану АТ "СЕНС БАНК". Сума кредиту по укладеному Кредитному договору, перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті № 402808XXXXXX3786 відома тільки відповідачу. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідача, в тому числі співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Таким чином Кредитний договір був підписаний відповідачем 02.02.2024 року 14:19:07 год, а сума кредиту у розмірі 25 000, 00 грн переказана на платіжну картку відповідача 02.02.2024 року о 14:20:37 год., згідно довідки платіжної установи ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» вих. № 20240919-449 від 19.09.2024 12:29:26.
Щодо правомірності нарахування відсотків за Договором № 1277622 про надання споживчого кредиту від 02.02.2024 заявник у відзиві посилається, що відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, Первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 360 днів. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п.5.4.1 Кредитного договору, Відповідач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій по Кредитному договору у відповідності до чинного законодавства України. Таким чином, оскільки в порушення умов Кредитного договору, а також ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому з нього слід стягнути заявлену в позові заборгованість за кредитним договором в повному обсязі.
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення частково апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Судом встановлено, що 02.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1277622 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого, товариство надало споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 9-12).
Згідно п. 1.2, 1.3., 1.4. договору сума кредиту складає 25 000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність сплати процентів – кожні 30 днів.
Згідно п. 1.5., 1.5.1. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору.
Згідно п. 1.8. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 225 000 грн.
Пунктом 2.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_3 .
Згідно п. 7.1. договору цей договір укладається за допомогою ІКС товариства, шляхом підписання його тексту електронними підписами почергово споживачем в особистому кабінету, та товариством. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту товариства.
Споживач підписує договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично ІКС товариства для кожного випадку використання та направляється споживачу текстовим повідомленням на номер мобільного телефону, повідомлений споживачем товариству в ІКС товариства та/або зазначений у цьому договорі, в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо), у тому числі з використанням роботизованого функціоналу таких месенджерів (ботів). Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора створює підпис споживача на договорі та має наслідком прийняття ним у повному обсязі умов цього договору. Уповноважений представник товариства підписує договір шляхом накладення на оригінальний електронний примірник договору, підписаний споживачем, кваліфікований електронний підпис із кваліфікованою електронною позначкою часу (п. 7.4, 7.5. договору).
29.07.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 29/07/2024, за умовами якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та в строки встановлені цим договором (а.с. 35-39).
Згідно п. 2.2. договору факторингу загальний розмір заборгованостей, права вимоги до яких відступаються, складає 94 208 864, 59 грн станом на дату підписання сторонами цього договору, згідно з Реєстром боржників, які складаються сторонами в паперовому вигляді (Додаток 1 до Договору) та у формі електронного документа.
Згідно копії платіжної інструкції № 118 від 29.07.2024 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплатило ТОВ «Селфі Кредит» згідно договору факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024, без ПДВ, 1 838 137, 38 грн (а.с. 42).
З копії витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29/07/2024 від 29.07.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 1277622 у сумі 148 750 грн (а.с. 42 зворот).
Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за Договором № 1277622 від 02.02.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 29.07.2024 позичальника ОСОБА_1 , згідно якого загальна сума заборгованості за період з 02.02.2024 по 29.07.2024 становить 148 750 грн, з яких: тіло кредиту – 25 000, 00 грн, 111 250, 00 грн - % за користування (а.с. 16-19).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що факт отримання відповідачем 02.02.2024 кредитних коштів у сумі 25 000 грн підтверджується випискою по рахунку відповідача, наданою АТ «Сенс Банк», та доказів, які б спростовували вказані обставини та розмір заборгованості, відповідачем суду не надано. За таких обставин, враховуючи умови договору та те, що відповідач свої зобов`язання за ним належним чином не виконував, не повернув отримані кредитні кошти та не сплатив проценти за користування ними як позивачу, так і первісному кредитору, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню.
З висновком суду першої інстанції частково погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Матеріалами справи підтверджується, що 02.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1277622 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» в електронній формі і який підписаний відповідачем шляхом використання одноразового пароля, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, договір є дійсним, а відповідачем ОСОБА_1 не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних і допустимих документальних доказів на спростування факту укладення Договору № 1277622 про надання споживчого кредиту.
Як вбачається, договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету Договір № 1277622 про надання споживчого кредиту між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 не був би укладений, таким чином  сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що матеріали справи не містять жодного доказу про укладення договору від 02.02.2024 року № 1277622 спростовуються матеріалами справи.
Разом з тим, як вбачається 02.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1277622 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 25 000 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів – кожні 30 днів, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.
Позов скерований до суду 16.10.2024, тобто пред`явлено вимогу про дострокове погашення.
Отже, судом першої інстанції залишено поза увагою, що право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права пред`явленння вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування".
Як вбачається, у відповідача ОСОБА_1 не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано.
Умовами Розділу 5 п. 5.4. договору № 1277622 передбачено, що у разі затримання Споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу Споживача, зазначену в Договорі (або окрему надану Споживачем Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані Споживача, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені Споживачем), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання Споживачем повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення.
З врахуванням викладеного, стягнення кредитної заборгованості  в повному обсязі не ґрунтується на нормах права, судом апеляційної інстанції враховано, що строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів – кожні 30 днів, отже пред`являючи вимоги за період з 02.02.2024 по 29.07.2024 року, строк платежу по тілу настав відносно 6 платежів, отже рішення суду в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутої заборгованості за тілом кредиту.
Крім того, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 02.02.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір № 1277622 про надання споживчого кредиту був укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 02.02.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».
Частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою ст. 8 доповнена згідно із ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачем.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 1.5.1 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 2,5 % у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.
З урахуванням викладеного заборгованість за відсотками за укладеним між сторонами договором підлягає зменшенню та яку слід розраховувати виходячи із встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки в 1 % за період з 02.02.2024 по 29.07.2024 (179 днів): 25 000 грн х 100 % х 1 % = 250 грн х 179 днів = 44 750 грн, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».
Крім того, враховуючи ч. 1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог позивача про стягнення заборгованості за період з 02.02.2024 по 29.07.2024, вважає, що заявлену в позові та стягнуту судом заборгованість за тілом кредиту та відсотками слід зменшити з 25 000 грн до 12 500 грн за тілом кредиту та з 111 250, 00 грн до 44 750 грн за відсотками, тобто в межах заявленого позову.
З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на зміну рішення суду першої інстанції в бік зменшення визначеної до стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості з 148 750, 00 грн до 57 250, 00 грн, що становить 38,4 % від заявленої суми позову, суд апеляційної інстанції зменшує стягнуту суму судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції з відповідача на користь позивача з 2 422, 00 грн до 930, 40 грн, та витрати на правничу допомогу, з урахуванням правильно визначеної суми витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, яка була визначена з урахуванням складності справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи заяву відповідача про не співмірність витрат з 3 000, 00 грн до 1 152,00 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 січня 2025 року змінити, зменшивши визначений до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» розмір заборгованості за кредитом з 148750,00 грн до 57250,00 грн, судового збору з 2422,00 грн до 930,04 грн, витрат на правничу допомогу з 3000,00 грн до 1152,00 грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (місцезнаходження юридичної особи: бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи - 41915308)
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Повне судове рішення складено 07.04.2025.
Головуючий                                                        Судді :