УХВАЛА

05 травня 2025 року  
м. Київ
справа №440/15361/24
адміністративне провадження №К/990/15138/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Желєзного І.В.,  Єресько Л.О., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
19 грудня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України (далі - відповідач), в якій просив :
визнати протиправними дії Полтавського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 19 липня 2022 року по 05 липня 2024 року обчисленої, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2 102.00 грн;
зобов`язати Полтавський апеляційний суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду за період з 19 липня 2022 року по 05 липня 2024 року обчисливши її розмір, виходячи у 2022 році з прожиткового мінімуму 2 481.00 грн, у 2023 році - 2 684.00 грн, у 2024 році - 3 028.00 грн;
зобов`язати ДСА України виділити Полтавському апеляційному суду грошові кошти для виплати належного ОСОБА_1 грошового утримання за період з 19 липня 2022 року по 05 липня 2024 року обрахованого Полтавським апеляційним судом виходячи з прожиткового мінімум для працездатних осіб: у 2022 році 2 481.00 грн, у 2023 році - 2 684.00 грн, у 2024 році - 3 028.00 грн.
В рамках позовної заяви позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, в обґрунтування якої посилався на обставини ведення на території України воєнного стану, звернення Пленуму Верховного Суду до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності приписів статті 233 КЗпП України вимогам статей 22, 55 Конституції України, а також зазначив про наявність у нього гарантованого статтею 55 Конституції України на право звернення до адміністративного суду з позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом відмовлено.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви на десять днів з дня розгляду по суті Другим апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 440/15361/24, якою відмовлено у задоволенні його заяви про поновлення строку звернення до суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 440/15361/24 залишено без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.
11 лютого 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої ОСОБА_1 зазначив, що обов`язок з нарахування грошового утримання у відповідності з вимогами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» покладено саме на роботодавця - Полтавський апеляційний суд. За твердженням позивача, відповідач з 2022 не інформував його в установленому законом порядку про розмір прожиткового мінімуму, який враховувався для обчислення його суддівської винагороди. Більш того, при відрахуванні зі штату суду у зв`язку зі звільненням з посади судді у відставку відповідач не повідомив ОСОБА_1 про наявну заборгованість з виплати суддівської винагороди та її розмір, а також не вручив письмове детальне повідомлення про нарахування суддівської винагороди із зазначенням її складових.
Ухвалами Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом та позовну заяву повернуто позивачу.
Постановами Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року по справі № 440/15361/24  залишено без змін.
11 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до суду до Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року про відмову в поновленні строків звернення до суду та ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року про повернення позовної заяви та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 440/15361/24 якою зазначені ухвали залишено без змін скасувати, а справу повернути до місцевого суду для продовження розгляду.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
За правилами абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 440/15361/24 є постанови суду апеляційної інстанції після перегляду ухвал суду першої інстанції про поновлення строку звернення до суду з позовом та повернення позовної заяви позивачу.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням порядку і строків касаційного оскарження, передбачених статтями 329, 331 КАС України. Підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 3, 327-331, 334, 338 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Витребувати з Полтавського окружного адміністративного суду справу № 440/15361/24.
Встановити десятиденний строк для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
І.В. Желєзний ,
Л.О. Єресько
Судді Верховного Суду