ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року 
м. Київ

cправа №  920/546/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Васьковського О.В., Пєскова В.Г., 
за участю секретаря судового засідання Громак В.О.

учасники справи:
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер",
представник боржника - не з`явився,  
кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "СП-Агрос",
представник кредитора - не з`явився,
кредитор - КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFKO RESOURCES SA), 
представник кредитора - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу
КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFKO RESOURCES SA)
на ухвалу Господарського суду Сумської області
від 25.06.2024
у складі судді: Яковенко В.В.,
та постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 14.11.2024
у складі колегії суддів: Остапенка О.М. (головуючий), Скрипки І.М., 
Доманської М.Л.,

у справі за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю "СП-Агрос"
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер"
про визнання банкрутом,
ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи

1. 08.05.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "СП-Агрос" (далі - ТОВ "СП-Аргос", кредитор), посилаючись на положення Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), звернулось до Господарського суду Сумської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" (далі - ТОВ "Агрохім-Партнер", боржник) у зв`язку із наявністю у боржника заборгованості перед кредитором у розмірі 23   196   397,19 грн., яка виникла на підставі договорів поставки № 93-С від 10.11.2021, № 15 від 07.02.2022 та № 43 від 01.11.2022.

2. 10.05.2024 до Господарського суду Сумської області надійшла заява КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFKO RESOURCES SA) (далі - Кофко Ресорсіз СА, кредитор) про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер", яка обґрунтована заборгованістю за Арбітражним рішенням Міжнародної асоціації торгівлі зерном і кормами від 28.05.2021 року у справі № 18-368 та виконавчим листом Київського апеляційного суду у справі № 874/268/21 від 22.12.2022 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

3. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.06.2024, зокрема, відкрито провадження у справі № 920/546/24 про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер" за заявою ТОВ "СП-Аргос";
визнано вимоги кредитора до боржника ТОВ "Агрохім-Партнер" в сумі 23   196   397,19 грн. заборгованості, 30   280,00 грн. витрат по сплаті судового збору та авансування винагороди арбітражного керуючого в розмірі 72   000,00 грн.;
введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;
введено процедуру розпорядження майном боржника;
призначено розпорядником майна ТОВ "Агрохім-Партнер" арбітражного керуючого Чупруна Є.В.;
заяву Кофко Ресорсіз СА про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер" залишено без розгляду на підставі частини четвертої статті 34 КУзПБ

4. Приймаючи таке судове рішення, суд першої інстанції погодився з доводами заявника щодо неспроможності боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав, та про недостатність активів боржника - юридичної особи для задоволення вимог кредиторів і для відновлення його платоспроможності, що з рештою є підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство.
У зв`язку із відкриттям провадження за заявою ТОВ "СП-Аргос", заяву Кофко Ресорсіз СА було залишено без розгляду.

5. Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено:

5.1. 10.11.2021 між ТОВ "СП-Аргос", як "Постачальником", та ТОВ "Агрохім-Партнер", як "Покупцем", було укладено договір поставки № 93-С, згідно умов якого, Постачальник зобов`язується поставити партію Товару, а Покупець прийняти та оплатити Товар - насіння соняшнику, врожаю 2021 року (код УКТ ЗЕД 120600 ), на умовах, зазначених у цьому Договорі. 

5.2. Відповідно до умов договору та видаткової накладної № 18 від 10.11.2021, виписаної в період дії даного договору, ТОВ "СП-Аргос" було поставлено на користь ТОВ "Агрохім-Партнер" на підставі договору поставки № 93-С від 10 листопада 2021 року Товар на загальну суму 14   816   524,31 грн.

5.3. Додатково також факт поставки та передачі товару підтверджується податковою накладною № 1 від 10 листопада 2021 року та квитанцією №1 від 17.11.2021 року про її реєстрації в ЄРПН за номером 9349952351.

5.4. ТОВ "СП-Аргос" виконало свої обов`язки у повному обсязі. Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару в розумні строки від ТОВ "Агрохім-Партнер" на адресу ТОВ "СП-Аргос" не надходило.

5.5. Відповідно до пункту 5.1. договору Покупець здійснює оплату вартості партії Товару на банківський рахунок Постачальника у наступному порядку та у такі строки: 86% вартості Товару сплачується Покупцем у термін до 22 листопада 2021 року; 14% вартості Товару здійснюється Покупцем протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня наступного за днем реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше 05 грудня 2021 року.

5.6. ТОВ "Агрохім-Партнер" у порушенні умов договору належним чином, своєчасно та в повному обсязі не виконало взяті на себе зобов`язання щодо проведення розрахунків у строки, визначені договором.

5.7. ТОВ "Агрохім-Партнер" здійснило перерахування на користь ТОВ "СП-Аргос" кошти на суму 6   000   000,00 грн., що підтверджується платіжними документами, доданими до заяви.

5.8. Станом на 30.04.2024 року заборгованість ТОВ "Агрохім-Партнер" перед ТОВ "СП-Аргос" щодо оплати вартості отриманого/поставленого товару згідно договору поставки № 93-С від 10.11.2021 року становить 8   816   524,31 грн.

5.9. Вказаний вище розмір боргу спільно узгоджено та визнано відповідно до укладеного та підписаного між ТОВ "СП-Аргос" та ТОВ "Агрохім-Партнер" акта звірки взаємних розрахунків на підставі договору поставки № 93-С від 10 листопада 2021 року станом на 31.03.2024 року.

5.10. 07.02.2022 між ТОВ "СП-Аргос", як "Постачальником", та ТОВ "Агрохім-Партнер", як "Покупцем", було укладено договір поставки № 15, згідно умов якого, Постачальник зобов`язується поставити партію Товару, а Покупець прийняти та оплатити Товар-кукурудзу 3 класу, врожаю 2021 року (код УКТ ЗЕД 1005), на умовах, зазначених у цьому Договорі.

5.11. Відповідно до умов договору та видаткових накладних, виписаних в період дії даного договору, Відповідачу було поставлено ТОВ "СП-Аргос" було поставлено на користь ТОВ "Агрохім-Партнер" на підставі договору поставки №15 від 07 лютого 2022 року Товар на загальну суму 10   359   832,88 грн., що підтверджується видатковими накладними, доданими до заяви.

5.12. ТОВ "СП-Аргос" виконало свої обов`язки у повному обсязі. Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару в розумні строки від ТОВ "Агрохім-Партнер" на адресу ТОВ "СП-Аргос" не надходило.

5.13. Відповідно до пункту 5.1. договору Покупець здійснює оплату вартості партії Товару на банківський рахунок Постачальника у наступному порядку та у такі строки: 86% вартості Товару сплачується Покупцем у термін до 01 квітня 2022 року; 14% вартості Товару здійснюється Покупцем протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня наступного за днем реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше 20 квітня 2022 року.

5.14. ТОВ "Агрохім-Партнер" у порушенні норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов договору належним чином, своєчасно та в повному обсязі не виконало взяті на себе зобов`язання щодо проведення розрахунків у строки, визначені договором.

5.15. ТОВ "Агрохім-Партнер" здійснило перерахування на користь ТОВ "СП-Аргос" коштів на суму 980   000,00 грн., що підтверджується платіжними документами, доданими до заяви.

5.16. Вказаний вище розмір боргу спільно узгоджено відповідно до укладеного між ТОВ "СП-Аргос" та ТОВ "Агрохім-Партнер" акта звірки взаємних розрахунків на підставі договору поставки №15 від 07.02.2022 року станом на 31.03.2024 року.

5.17. 01.11.2022 між ТОВ "СП-Аргос", як "Постачальником", та ТОВ "Агрохім-Партнер", як "Покупцем", було укладено договір поставки № 43, згідно умов якого, Постачальник зобов`язується поставити партію Товару, а Покупець прийняти та оплатити Товар - пшениця продовольча, українського походження, урожаю 2022 року (код УКТ ЗЕД 1001), на умовах, зазначених у цьому Договорі.

5.18. Відповідно до умов договору та видаткової накладної № 9 від 01 листопада 2022 року, виписаної в період дії даного договору, ТОВ "СП-Аргос" було поставлено на користь ТОВ "Агрохім-Партнер" на підставі договору поставки №43 від 01.11.2022 року Товар на загальну суму 5   000   040,00 грн.

5.19. Факт поставки та передачі товару підтверджується податковою накладною №1 від 01.11.2022 року та квитанцією № 1 від 28.11.2022 року про її реєстрації в ЄРПН за номером 9254016313).

5.20. ТОВ "СП-Аргос" виконало свої обов`язки у повному обсязі. Претензій щодо якості чи кількості поставленого товару в розумні строки від ТОВ "Агрохім-Партнер" на адресу ТОВ "СП-Аргос" не надходило.

5.21. Відповідно до пункту 5.1. договору, Покупець здійснює оплату вартості партії Товару на банківський рахунок Постачальника у наступному порядку та у такі строки: 86% вартості Товару сплачується Покупцем у термін до 05 листопада 2022 року; 14% вартості Товару здійснюється Покупцем протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня наступного за днем реєстрації Постачальником податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше 05 грудня 2022 року.

5.22. ТОВ "Агрохім-Партнер" у порушенні умов договору належним чином та в повному обсязі не виконало взяті на себе зобов`язання щодо проведення розрахунків у строки, визначені договором.

5.23. Станом на 30.04.2024 року заборгованість ТОВ "Агрохім-Партнер" перед ТОВ "СП-Аргос" щодо оплати вартості отриманого/поставленого товару згідно договору поставки №43 від 01.11.2022 року становить 5   000   040,00 грн.

5.24. Вказаний вище розмір боргу спільно узгоджено відповідно до укладеного між ТОВ "СП-Аргос" та ТОВ "Агрохім-Партнер" акту звірки взаємних розрахунків на підставі договору поставки №43 від 01.11.2022 року станом на 31.03.2024 року.

6. Загальна сума заборгованості боржника перед кредитором за поставлений товар на підставі договорів поставки № 93-С від 10.11.2021, № 15 від 07.02.2022, № 43 від 01.11.2022, склала 23   196   397,19 грн.
На цей час боржник перед кредитором не розрахувався.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

7. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 апеляційну скаргу Кофко Ресорсіз СА (Cofco resources SA) на ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.06.2024 року у справі № 920/546/24 залишено без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.06.2024 року у справі № 920/546/24 залишено без змін. 

8. Суд апеляційної інстанції вказав на те, що матеріали справи не містять жодних доказів існування будь-якого спору у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство. Колегія суддів в цьому випадку не вбачає спору про право, що мало б наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер".
За висновками апеляційного господарського суду, судом першої інстанції правомірно визнано вимоги ТОВ "СП-Аргос" обґрунтованими і такими, на підставі яких наявні підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFCO RESOURCES SA) звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 у справі № 920/546/24, з вимогою скасувати оскаржені судові рішення, прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ "СП-Агрос" про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер";
відкрити провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер" за заявою КОФКО РЕСОРСІЗ СА;
визнати грошові вимоги КОФКО РЕСОРСІЗ СА в розмірі 18   643   738,30 грн. (четверта черга вимог кредиторів), 30   280,00 грн. (перша черга вимог кредиторів - содовий збір), в розмірі 72   000,00 грн. (перша черга вимог кредиторів - авансування грошової винагороди арбітражного керуючого).
Також, просить призначити  розпорядником майна ТОВ "Агрохім-Партнер" арбітражного керуючого Литвина А.Б.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

10. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 920/546/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя -                Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025.

11. Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2025 касаційну скаргу залишено без руху у відповідності з положенням статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надано строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

12. 12.02.2025 від КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFCO RESOURCES SA) надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, разом з доказами сплати судового збору          в          сумі           60   560,00          грн.
13. У зв`язку з відпусткою судді Білоуса В.В. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 920/546/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Васьковський О.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025.

14. Ухвалою Верховного Суду від 27.02.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFCO RESOURCES SA), датою проведення судового засідання визначено 25.03.2025.

15. 10.03.2025 до Верховного Суду від ТОВ "СП-Агрос" надійшов відзив на касаційну скаргу з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

16. Сприяючи КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFCO RESOURCES SA) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрохім-Партнер" у мирному врегулюванні спору, розгляд касаційної скарги у справі неодноразово відкладався (25.03.2025, 08.04.2025, 22.04.2025, 13.05.2025) за клопотаннями учасників справи.

17. 26.05.2025 та 27.05.2025 від КОФКО РЕСОРСІЗ СА та ТОВ "Агрохім-Партнер" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що сторони знаходяться на фінальних етапах урегулювання розбіжностей мирним шляхом.

18. В призначене судове засідання 27.05.2025 (як і у визначені попередньо інші дати судових засідань) учасники провадження (належним чином повідомлені про час та місце розгляду касаційної скарги), зокрема, і заявник касаційної скарги, повноважних представників не направили.

19. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились. 

20. Враховуючи приписи статті 306 ГПК України, відсутність на день розгляду справи будь-яких результатів мирного врегулювання спору, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотань КОФКО РЕСОРСІЗ СА та ТОВ "Агрохім-Партнер" про відкладення розгляду справи.

21. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 15.04.2025 № 235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.04.2025 № 4356-IX), з огляду на обставини, зазначені  у пунктів 16 цієї Постанови, Верховний Суд розглядає справу № 920/546/24 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника 
(КОФКО РЕСОРСІЗ СА)

22. В обґрунтування підстав касаційного оскарження заявник зазначає про застосування судом апеляційної інстанції положень статті 39 Кодексу України з процедура банкрутства без урахування висновків щодо її застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 26.01.2023 по справі № 917/1268/21, постанові від 05.06.2024 по справі № 916/2492/21, постанові від 21.12.2020 по справі № 916/499/20, постанові від 28.08.2020 по справі № 922/2081/19, постанові від 22.12.2022 по справі № 910/14923/20, постанові від 26.11.2024 по справі № 908/338/24, постанові від 15.10.2020  по справі № 922/1174/20, постанові від 16.02.2021 по справі № 911/2042/20; судом апеляційної інстанції застосовано положення статті 236 ГПК України без урахування висновків щодо її застосування викладених у постанові Верхового Суду від 15.06.2023 по справі № 910/21122/20, постанові від 04.05.2023 по справі № 925/636/22, постанові від 16.06.2023 по справі № 925/1775/21, постанові від 29.07.2021 по справі № 904/3526/20.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

23. Відповідно до вимог частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

23.1. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

23.2. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

23.3. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

24. На розгляді колегії суддів Верховного Суду постало питання правомірності відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер" за заявою ТОВ "СП-Агрос".

25. Відповідно до частин другої та третьої статті 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор. Провадження у справі про банкрутство відкривається господарським судом за заявою боржника також у разі загрози його неплатоспроможності.

26. Підставою для застосування до боржника встановлених КУзПБ процедур та, відповідно, відкриття провадження у справі, є неплатоспроможність боржника. 
Статтею 1 КУзПБ визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

27. Тобто, законодавець визначив в якості підстави звернення особи (кредитора) до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство наявність заборгованості, тобто наявність порушення щодо виконання грошового зобов`язання.

28. Щодо моменту виникнення вимог (права вимоги) кредитора (ініціюючого кредитора в цьому випадку) до боржника в площині права неспроможності, слід виходити з того, що боржником є особа, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання (тобто грошові обов`язки), строк виконання яких настав. Таким чином, моментом виникнення вимоги кредитора як учасника відносин неспроможності, слід вважати саме дату настання строку виконання грошового обов`язку боржника, а не момент вчинення правочину, чи настання іншої підстави, з якої виникає відповідне право як таке.

29. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.08.2022 у справі № 910/10741/21. 

30. Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлені приписами статті 34 КУзПБ.

31. Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

32. Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить про те, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є:

- наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду;

- відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог;

- до підготовчого засідання суду вимоги кредитора (кредиторів) боржником у повному обсязі не задоволені.

33. Отже, основним завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є:

- перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором;

- встановлення наявності/відсутності спору про право;

- встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

34. Як встановлено судами попередніх інстанцій, грошові вимоги ТОВ "СП-Аргос" ґрунтуються на договорі поставки №93-С від 10.11.2021, договорі поставки №15 від 07.02.2022 та договорі поставки №43 від 01.11.2022.

35. Відповідно до частин першої-другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

36. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

37. Згідно з частинами першою та другою статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

38. Слід зауважити, що заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19).

39. Саме первинними документами підтверджується заборгованість суб`єкта господарювання, її розмір (або ж рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору - тобто про заборгованість боржника перед кредитором); саме ці докази мають подаватися кредитором для встановлення судом невиконаного зобов`язання боржника та для визнання грошових вимог цього кредитора.

40. Судами попередніх інстанцій встановлено, що загальна сума заборгованості боржника перед кредитором за поставлений товар на підставі договорів поставки №93-С від 10.11.2021, №15 від 07.02.2022, № 43 від 01.11.2022, склала 23   196   397,19 грн.

41. Зазначені обставини суди попередніх інстанцій встановили, дослідивши, зокрема, додані до заяви ініціюючого кредитора видаткові та податкові накладні, квитанції та платіжні документи, врахувавши визнання факту отримання товару самим боржником.

42. До того ж, суд вказав, що видаткова накладна № 18 від 10.11.2021 року, видаткова накладна № 2 від 17.02.2022 року, видаткова накладна № 3 від 18.02.2022 року, видаткова накладна № 4 від 21.02.2022 року, видаткова накладна № 7 від 01.04.2022 року та видаткова накладна № 9 від 01.11.2022 року оформлені з урахуванням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

43. Видаткова накладна, складена відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", засвідчує факт здійснення господарської операції та договірних відносин. Відсутність певного документа за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №904/887/18).

44. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що на підтвердження реального факту поставки товарів за договорами ініціюючим кредитором до заяви додано достатній перелік документів, що є належними та допустимими доказами згідно чинного законодавства України.

45. Натомість, як вбачається із касаційної скарги, КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFKO RESOURCES SA) не погоджується із оцінкою судами поданих заявником первинних документів, оскільки, зокрема, вважає, що через наявні у них дефекти, такі документи не можуть бути прийняті судами як докази на підтвердження обставин поставки ініціюючим кредитором боржнику товару на заявлену у заяві суму.

46. У частинах першій та другій статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

47. Таким чином, наявність певних недоліків у вказаних документах, про які стверджує скаржник, не є підставою для невизнання господарських операцій, враховуючи, такі недоліки не перешкодили можливості судам попередніх інстанцій з`ясувати зміст та обсяг господарської операції, її учасників, дати складання документів тощо.

48. Отже, висновки судів попередніх інстанцій у цій справі не суперечать правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20.

49. Звідси необґрунтованими є і доводи про порушення судами попередніх інстанцій пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України щодо не дослідження доказів (акту звірки взаєморозрахунків, видаткових та товарно-транспортних накладних, банківської виписки із рахунку боржника), оскільки вони полягають у незгоді скаржника із наданою судами попередніх інстанцій оцінкою доказів та зводяться до необхідності надання судом касаційної інстанції переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, що не є можливим з огляду на визначені в статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

50. Стосовно тверджень скаржника про наявність у правовідносинах спору про право, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

51. З огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника та інших учасників, ухваленню відповідного рішення суду (відкриття провадження у справі про банкрутство або відмова у відкритті) має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

52. Колегія суддів також вважає необхідним вказати наступне:

52.1. Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування спору (висновок Верховного Суду у постанові від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20).

52.2. Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо (висновок Верховного Суду у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20).

52.3. Задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (висновок Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі № 916/1101/21).

52.4. Колегія суддів враховує сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо застосування статті 39 КУзПБ, згідно якої встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

52.5. При цьому, наявність спору про право, згідно наведених вище правових висновків Верховного Суду, може бути виражена у двох формах: 

1) процесуальній (наявності позову, який поданий до ініціювання кредитором справи про банкрутство та предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги цього кредитора);

2) матеріально-правовій (відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника).

53. Одним із методів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є:

- дослідження господарським судом відзиву боржника, який надається до господарського суду та заявнику до дати проведення підготовчого засідання із зазначенням у відзиві, зокрема заперечень боржника щодо вимог заявника, докази необґрунтованості вимог заявника (за наявності), інші відомості, що мають значення для розгляду справи (частини перша, друга третя статті 36 КУзПБ);

- оцінка обґрунтованості як вимог заявника, так і викладених у відзиві боржника заперечень (частини перша, друга статті 39 цього Кодексу);

- заслуховування пояснень представників і заявника, і боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (частина друга статті 39 КУзПБ).

54. Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.

55. Водночас, відсутність обґрунтованих заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора (з наданням боржником на підтвердження цих заперечень відповідних доказів) може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право.

56. Наведені висновки сформульовані з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі N 910/4658/20 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 15.06.2021 у справі № 904/3074/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20).

57. Враховуючи наведене вище, також обставини встановлені судами попередніх інстанцій, колегія суддів погоджується з висновками судів про відсутність, в цьому випадку,  спору про право, що мало б наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер".

58. При цьому, заперечення кредитора щодо заявлених грошових вимог іншого (ініціюючого) кредитора не є свідченням наявності спору про право, а відтак підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство. 

Щодо доводів касаційної скарги 

59. Як вже зазначалось, касаційну скаргу відповідач аргументував пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (пункт 22 цієї Постанови). 

60. За змістом пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

61. Для касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення з наведеної підстави наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

62. Суд звертає увагу, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні правовідносини.

63. Верховний Суд неодноразово наголошував, що підставою для касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України є неврахування висновку саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

64. Відповідно, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, як підстави для касаційного оскарження, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.

65. Відтак, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції. За своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судами оцінкою доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

66. Порушень норм процесуального права, які б призвели до прийняття по суті невірного рішення або є підставами для обов`язкового скасування оскарженого судового рішення (частина 1 статті 310 ГПК України), колегією суддів під час касаційного провадження не встановлено. 

Висновки за результатами касаційного провадження

67. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

68. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

69. З огляду на наведене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі №920/546/24 про банкрутство ТОВ "Агрохім-Партнер" за заявою ТОВ "СП-Аргос" та постанову апеляційного господарського суду - без змін як таких, що прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо судових витрат

70. У зв`язку з тим, що суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на скаржників витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу КОФКО РЕСОРСІЗ СА (COFKO RESOURCES SA) - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2024 у справі №920/546/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.Я. Погребняк

Судді                                                                                          О.В. Васьковський

                                                                                          В.Г. Пєсков