УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2025 року
м. Київ
справа № 757/54/639/24-к
провадження № 51-2037 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду від 29 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року,
встановив:
Із матеріалів за скаргою вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року частково задоволено скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Київської міської прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов`язано уповноважених службових осіб Київської міської прокуратури внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення № 3 від 29 липня 2024 року, та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. В іншій частині скарги ОСОБА_4 про визнання дій та бездіяльності органу досудового розслідування як порушення ст. 19 Конституції України цим  судом відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням слідчого судді в частині, яка стосується відмови у задоволенні його скарги, ОСОБА_4 оскаржив його апеляційного суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року на підставі статей 309, 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .
Не погодившись з судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій порушує питання про їх перевірку в касаційному порядку. Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 вважає, що конституційне верховенство права встановлює для суду обов`язок будь-яку незаконність, бездіяльність органів державної влади трактувати на користь потерпілого. Вважає, що норми ч. 3 ст. 307 КПК обмежують у праві на доступ до суду, яке визначене п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України. Вказує, що Суд надаючи вищу юридичну силу нормі процесуального закону, зобов`язаний навести цьому обґрунтування. Також ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановою задовольнити вимогу його скарги слідчому судді щодо зобов`язання Київської міської прокуратури виконати вимоги частин 1 та 2 ст. 55 КПК та надати пам`ятку з правами та обов`язками потерпілого.
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та наявні у Суду матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження якщо: касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку; з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
За змістом ст. 424 КПК ухвала слідчого судді Печерського районного суду від 29 листопада 2024 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Щодо ухвали Київського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року, то колегія суддів зазначає наступне.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституцією України передбачено можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
Як указано Конституційним Судом України у рішенні № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом. 
Водночас законом можуть бути встановлені обмеження щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 глави 26 КПК.
У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Водночас, відповідно до ч. 3 цієї статті, інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Частиною 2 ст. 307 КПК визначено яке рішення може бути прийняте слідчим суддею за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування. При цьому, відповідно до ч. 3 цієї статті ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року, положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). 
Отже, законодавцем визначено, які ухвали слідчого судді підлягають оскарженню в апеляційному порядку. Натомість за змістом ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Як убачається зі змісту долученої до касаційної скарги копії, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 29 листопада 2024 року частково задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов`язано уповноважених службових осіб Київської міської прокуратури внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 , а в частині його скарги про визнання дій та бездіяльності органу досудового розслідування як порушення ст. 19 Конституції України цим судом було відмовлено.  
Не погодившись із судовим рішенням ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку, та просив:
- визнати дії (бездіяльність), рішення уповноважених осіб Київської міської прокуратури протиправними та як порушення ст. 19 Конституції України за фактом невиконання частин 1 та 2 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) (надати  пам`ятку з правами та обов`язками потерпілого), при отриманні заяви/повідомлення про кримінальні правопорушення № 3 від 29 липня 2024 року;
- зобов`язати уповноважених осіб Київської міської прокуратури привести свої дії у відповідність з ст. 19 Конституції України у вигляді виконання частин 1 та 2 ст. 55 КПК (надати пам`ятку з правами та обов`язками потерпілого), при отриманні заяви/повідомлення про кримінальні правопорушення № 3 від 29 липня 2024 року або виконати вимоги статей 3, 19, 55 та 129-1 Конституції України у вигляді - скасувати ухвалу слідчого судді місцевого суду та повернути справу цього суду для розгляду з врахуванням висновків апеляційного суду (скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції).
Відмовляючи у відкритті провадження, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав, що доводи ОСОБА_4 про можливість перегляду в апеляційному порядку рішення про відмову у задоволенні його скарги в частині, яка стосується визнання дій та бездіяльності органу досудового розслідування, як порушення ст. 19 Конституції України, не ґрунтуються на нормах закону, ухвала слідчого судді в цій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, у зв`язку з чим, керуючись статтями 307, 309, 399 КПК відмовив у відкритті провадження за вказаною скаргою ОСОБА_4 .
Отже, суддя апеляційного суду, встановивши, що скаргу подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду від 29 листопада 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                         ОСОБА_3