УХВАЛА

28 квітня 2025 року 
м. Київ

справа №400/7778/23
адміністративне провадження № К/990/10666/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року
у справі №400/7778/23 
за позовом ОСОБА_1 
до Миколаївського міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича, директора Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради Василенка Сергія Михайловича, начальника відділу кадрів Миколаївської міської ради Кузьмичової Наталії Віталіївни 
про визнання протиправними дій та бездіяльності, стягнення моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миколаївського міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича, директора Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради Василенка Сергія Михайловича, начальника відділу кадрів Миколаївської міської ради Кузьмичової Наталії Віталіївни, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила суд:
- визнати протиправними дії та бездіяльність Миколаївського міського голови Сєнкевича О.Ф., який під час виконання наданих йому владних повноважень діяв всупереч порядку, встановленому законодавством, а саме: здійснив перешкоджання в отриманні позивачем додаткової вищої освіти в МНАУ за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування» та не надав їй змоги пройти навчання в рамках програми «Міста доброчесності» за підтримки Антикорупційної ініціативи ЄЄ та уряду Данії, чим порушив її конституційні права та свободи, що завдало позивачу моральної шкоди;
- визнати протиправними дії та бездіяльність начальника відділу кадрів Миколаївської міської ради Кузьмичової Н.В., яка під час виконання посадових повноважень діяла всупереч порядку, встановленому законодавством, а саме: здійснила перешкоджання в отриманні позивачем додаткової вищої освіти в МНАУ за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування», чим порушила її конституційні права та свободи, що завдало позивачу моральної шкоди;
- визнати протиправними дії та бездіяльність директора Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради Василенка С.М., який під час виконання посадових повноважень діяв всупереч порядку, встановленому законодавством, а саме: здійснив перешкоджання в отриманні позивачем додаткової вищої освіти в МНАУ за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування», чим порушив її конституційні права та свободи, що завдало позивачу моральної шкоди;
- стягнути з кожного з відповідачів на користь ОСОБА_1 по 5000 євро у відшкодування завданої їй моральної шкоди.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.
На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №400/7778/23.
Верховний Суд ухвалою від 01 квітня 2025 року визнав неповажними, зазначені ОСОБА_1 , підстави для поновлення пропущеного процесуального строку. Касаційну скаргу скаржника залишив без руху надавши строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення її недоліків шляхом надання до суду: уточненої касаційної скарги, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог; заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів; документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі; доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.
Так, скаржнику роз`яснено, зокрема, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, зокрема, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані судом неповажними або відсутністю клопотання про поновлення цього строку, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвала Верховного Суду від 01 квітня 2025 року отримана скаржником - 01 квітня 2025 року о 23:50.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Абзацом другим частини шостої статті 251 КАС України визначено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, з урахуванням зазначених норм КАС України, ухвала Верховного Суду від 01 квітня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху вважається врученою скаржнику 02 квітня 2025 року, а останнім днем для усунення недоліків касаційної скарги є 14 квітня 2025 року (враховуючи вихідні дні).
Так, залишаючи касаційну скаргу без руху Суд встановив, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 16 січня 2024 року П`ятим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу та ухвалено постанову. Повний текст судового рішення складено того ж дня, тому останній день строку на касаційне оскарження припадав на 17 лютого 2025 року (враховуючи вихідні дні), а скаргу подано 12 березня 2025 року.
В той же час, скаржник заявляла клопотання про поновлення строку, в якому просила поновити строк через: звільнення 15 червня 2023 року без доходу; пошкодження квартири 12 липня 2022 року, статус ВПО; домашній арешт із 20 лютого 2025 року з 18:00-10:00.
Враховуючи положення частин першої та другої статті 329 КАС України, не надання скаржником доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання поважними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави вказані нею у заяві визнані неповажними.
Станом на час прийняття вказаної ухвали жодних заяв, клопотань про поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними доказами поважності причин пропуску такого строку, до Суду не надходило.
Таким чином вимоги ухвали Верховного Суду від 01 квітня 2025 року про залишення без руху скаржник не виконав.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.
Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Аналіз указаних положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що у випадку залишення касаційної скарги без руху з підстав неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник повинен зазначити інші підстави для поновлення такого строку, ніж ті, що були зазначені при зверненні з касаційною скаргою та яким суд уже надав оцінку, і надати докази на підтвердження таким підставам.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Гомес де ла Торре проти Іспанії»  від 19 грудня 1997 року.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.
Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Тобто, вказаною законодавчою нормою встановлено дві обставини, за яких суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів чи будь-яких інших заяв із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2024 року у справі №400/7778/23.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк  Ж.М. Мельник-Томенко