ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2025 року	Львів	Справа № 460/10664/24 пров. № А/857/33974/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року (головуючий суддя Друзенко Н.В., м. Рівне) у справі № 460/10664/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просить скасувати акт №11672/Ж5/17-00-24-05-18/3732509396 від 01.08.2024 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.08.2024 №12745/1700240523, №12743/1300240523 та №12742/17002440523.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не  враховано  порушення  процедури  проведення перевірки, а саме ненаправлення  наказу  про призначення  перевірки. Вказує, що  доставка  наказу  на  поштове  відділення  не є фактом  вручення  наказу  платнику  податків. Вважає, позивач був позбавлений права бути присутнім під час проведення перевірки, надавати пояснення та документи. Вказує також, що подання заперечень на акт перевірки позивачем та письмових пояснень є його правом, а не обов`язком. Наголошує, що всі грошові кошти, які надходили на рахунок позивача, зокрема, карткові перекази від друзів, родичів, знайомих та інших фізичних осіб, безпідставно визнані його доходом. Вважає, що кошти, перераховані  на  рахунки  інших  осіб, не можуть формувати його податкові зобов`язання, якщо  відсутні прямі докази отримання ним доходу. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ДПС України листом №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 надіслала Головному  управлінню ДПС у Рівненській області інформацію, надану листом Національного банку України №24-0006/21625/БТ від 20.03.2024, щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році. Зокрема, за такою інформацією по фізичній особі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , обсяг зарахувань на його рахунок у 2023 році склав 2778515,00 грн., обсяг списань – 2777657,00 грн. (а.с.138-140). 
Головне управління ДПС у Рівненській області надіслано фізичній особі ОСОБА_1 письмовий запит №3381/ Ж12/17-00-24-05-25 від 06.05.2024, в якому, зауваживши на вищевказаних обсягах зарахувань та на факті неподання ОСОБА_1 декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, просило надати пояснення та документальне підтвердження (посвідчені копії документів), що підтверджують отримання вказаного доходу та повноту його оподаткування (а.с.130-132). 
Зазначений запит було отримано ОСОБА_1 особисто 10.05.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 3302304939637 (а.с.133).
Не є спірною та обставина, що ОСОБА_1 жодних пояснень і документів у відповідь на  запит податкового органу №3381/ Ж12/17-00-24-05-25 від 06.05.2024, не надавав. 
Наказом Головного управління ДПС у Рівненській області №1469-п від 11.06.2024 “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 ” на підставі підпункту 20.1.4  пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.1., 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України   вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з 15.07.2024 тривалістю 10 робочих днів. Визначено провести перевірку за період діяльності з 01.01.2023 по 31.12.2023 щодо повноти декларування отриманих за цей період доходів з урахуванням інформації, наданої Національним  банком України (а.с.126).
Цього ж дня ОСОБА_1  підготовлено повідомлення про проведення перевірки за №247/Ж4/17-00-24-05-17 (а.с.127), яке разом із копією наказу надіслано на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення 12.06.2024 (а.с.128-129).
Не є спірною та обставина, що рекомендований лист №0600930209306, надісланий   ОСОБА_1 12.06.2024, повернувся на адресу відправника з відміткою відділення зв`язку “за закінченням терміну зберігання” (а.с.168).
15.07.2024 головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Рівненській області Подлєсною О.М. було розпочато проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а 22.07.2024  нею для фізичної особи ОСОБА_1 сформовано запит за №14 про надання документів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, а саме платіжних доручень, чеків, банківських виписок, інших розрахункових документів, виписок по всіх відкритих рахунках у банку, документів та пояснень щодо неподання декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік та інших наявних документів, що стосуються предмета перевірки (а.с.120). 
Зазначений запит  надіслано на адресу платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення 23.07.2024 (а.с.122).
Зазначений запит було отримано ОСОБА_1 особисто 27.07.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 0600944771074 (а.с.123).
Актом №663/Ж6/17-00-24-05-19 від 23.07.2024 податковий інспектор  зафіксувала ненадання платником податків документів до проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (а.с.121).
Актом №690/Ж6/17-00-24-05-19 від 26.07.2024 податковий інспектор повторно засвідчила факт ненадання платником податків документів до проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (а.с.124).
01.08.2024 Головним управлінням ДПС у Рівненській області оформлено Акт №11672/Ж5/17-00-24-05-18/3732509396 “Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2023р по 31.12.2023р, повноти декларування отриманих доходів та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору” (а.с.96-118). 
За висновками акту, перевіркою встановлені такі порушення: 
пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік;
пп.162.1.1 п.162.1, п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.179.7 ст.179 Податкового Кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у 500132,70 грн.; 
пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з військового збору, що сплачуються фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 41677,73 грн.; 
п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено ненадання контролюючому органу первинних документів; 
пп.73.3.3 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України внаслідок чого, встановлено ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації. 
В основу зазначених висновків покладено ті обставини, що за відомостями Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023, фізична особа - платник податків ОСОБА_1 отримав доходи у сумі 157718,05 грн., заробітна плата за ознакою “ 101”, в сумі 5301,89 грн., додаткове благо за ознакою доходу “ 126”, та дохід у сумі 4993,22 грн. -інші доходи за ознакою доходу “ 127”, які не оподатковуються, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається. Однак, під час перевірки встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 отримав дохід у 2023 році у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 2778515,00 грн., із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, та з суми яких не сплачено податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір. 
Акт перевірки №11672/Ж5/17-00-24-05-18/3732509396 від 01.08.2024, в якому міститься вказівка про те, що у випадку незгоди з висновками перевірки, чи фактами і даними, викладеними у ньому,  платник податків  може потягом 10 робочих днів подати свої заперечення та/або додаткові документи,  цього ж дня направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.119).
Акт було отримано ОСОБА_1 особисто 09.08.2024, що підтверджується трекінгом поштового відправлення 3302304991736 (а.с.169).
Не є спірною та обставина, що ОСОБА_1 жодних заперечень на акт перевірки і жодних документів податковому органу у десятиденний строк з дня отримання акту не подавав. 
ДПС України листом №23858/7/99-00-24-04-03-07 від 21.08.2024 додатково до інформації про обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році надіслала Головному  управлінню ДПС у Рівненській області відомості, одержані листом Національного банку України №57-0008/60696/БТ від 09.08.2024, щодо обсягів видаткових і прибуткових операцій фізичних осіб із зазначенням номерів рахунків та банків, у яких вони відкриті, для використання під час здійснення заходів податкового контролю. У витягу з додатку до такого листа розкрито інформацію по фізичній особі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , де загальний обсяг зарахувань на його рахунок у 2023 році склав 2778515,00 грн., обсяг списань – 2777657,00 грн., в розрізі окремих рахунків та окремих банківських установ (зокрема, за такою інформацією наявні чотири рахунки з ЕПЗ в АТ “Універсалбанк” із значними обсягами зарахувань коштів: 733491,81 грн., 375652,56 грн., 967109,58 грн., 411719,66 грн. відповідно) (а.с.134-137). 
29.08.2024 Головним  управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення: 
№12740/1700240523, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 625165,88 грн., в тому числі: 500132,7 грн. – за основним  платежем, 125033,18 грн. – за штрафними санкціями (а.с.81-83);
№12745/1700240523, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 52097,16 грн., в тому числі: 41677,73 грн. –  за основним платежем, 10419,43 – за штрафними санкціями (а.с.93-95);
№12741/1700240523, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 340,00 грн. за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік (а.с.84-86); 
№12742/1700240523, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 1020,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів (а.с.87-89);
№12743/1700240523, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в сумі 7100,00 грн. за ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит (а.с.90-92).
Зазначені податкові повідомлення-рішення того ж дня направлені платнику податків  і отримані ним 04.09.2024 (а.с.50). 
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України визначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. 
Відповідно до положень пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. 
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. 
Судом першої інстанції встановлено, що документальну невиїзну перевірку позивача проведено на підставі відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023, відомостей про відсутність поданих до органів ДПС позивачем податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2023 рік, а також  інформації НБУ про надходження на банківські рахунки фізичної особи ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у загальній сумі 2778515,00 грн., тобто з дотриманням вимог підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.
Згідно з абзацами першого, третього пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Положеннями пункту 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно абзацу другого пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Верховний Суд у питанні застосування положень пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у взаємозв`язку з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України дотримується усталеної позиції, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.
Наказ вважається надісланим контролюючим органом в порядку, встановленому законом, у разі повернення за закінченням терміну зберігання поштою наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки, направленого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 11 червня 2020 року у справі № 823/1606/17, від 12 серпня 2021 року у справі № 640/3605/19.
Як вже було встановлено, підставою для проведення перевірки позивача став лист Державної податкової служби України №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 та інформація, надана Національним банком України, щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році.
Згідно отриманої інформації загальний місячний (річний) оподатковуваний  дохід  у  вигляді  інших  доходів  платника  податків-фізичної особи ОСОБА_1 за 2023 рік всього складає  2778515 грн.
Письмовий запит податкового органу №3381/ Ж12/17-00-24-05-25 від 06.05.2024 про надання пояснень та копій первинних документів щодо походження грошових коштів та інформацію щодо їх оподаткування надісланий на адресу позивача та отриманий ним особисто 10.05.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 06.05.2024 №3302304939637.
Вказаний запит залишений без відповіді і реагування, що апелянтом не заперечується.
Наведене стало підставою для прийняття наказу №1469-п від 11.06.2024 “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 ”. 
Копія зазначеного наказу разом з повідомлення про дату і місце проведення перевірки були надіслані на адресу платника податків рекомендованим листом №0600930209306 з повідомленням про вручення, який повернувся на адресу відправника 04.07.2024 з відміткою відділення зв`язку “за закінченням терміну зберігання”.
Дата відмітки вказана 29.06.2024, а документальну позапланову невиїзну перевірку розпочато 15.07.2024 з дотриманням тридцятиденного терміну від дати надсилання позивачу повідомлення і копії наказу, як це передбачено пунктом 79.2 статті 79 ПК України.
Доводи апелянта про те, що доставлення наказу про проведення перевірки на поштове  відділення не є фактом вручення наказу платнику податків спростовуються наведеними обставинами, оскільки наказ вважається врученим контролюючим органом в порядку, встановленому законом, у разі повернення за закінченням терміну зберігання поштою наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки, направленого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням.
Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем були виконані всі умови пункту 79.2 статті 79 ПК України, що надавало йому право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки позивача.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений права бути присутнім під час проведення перевірок, надавати пояснення та документи, то колегія суддів зазначає, що згідно пункту 79.3 статті 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
Крім того, апелянт ні до, ні під час, ні після перевірки не надав податковому органу жодного пояснення та жодного документального підтвердження про підстави отримання такої значної суми грошових коштів від фізичних осіб на свої банківські рахунки.
При цьому, ще до початку перевірки позивач отримав відповідний запит податкового органу №3381/ Ж12/17-00-24-05-25 від 06.05.2024 про надання пояснень та копій первинних документів щодо походження грошових коштів та інформацію щодо їх оподаткування, під час перевірки – запит №114 від 22.07.2024 головного державного інспектора відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Рівненській області, а після – акт перевірки з роз`ясненнями про можливість подання заперечень з відповідним документальним спростуванням
Будь-яких пояснень на спростування висновків податкового органу про отримання позивачем у 2023 році доходів, без їх  належного обліку, звітності і оподаткування, ОСОБА_1 не надав.
Отже, контролюючим органом доведено порушення позивачем вимог п.п. 73.3.3 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України в частині ненадання відповіді на обов`язковий запит податкового органу, що стало підставою для застосування згідно податкового повідомлення-рішення від 29.08.2024 року №12743/1700240523 штрафної санкції в розмірі 7100 грн. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з процедурними порушеннями, а також підстав для скасування самого акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , немає.
Щодо доведеності встановленого актом перевірки порушень позивачем, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України. 
Згідно з пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового Кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа – резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. 
Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. А за пп.163.1.2 цього ж пункту об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). 
Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
За правилами пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. Відповідно до п.164.3 ст.164 Податкового кодексу при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах. 
Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст.168 Податкового кодексу України. Відповідно до пп.168.2.1 п.168.2 цієї статті, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Згідно п.167.1 ст.167 Податкового Кодексу України cтавка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним  банком України  встановлено, що  у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), а саме обсяг зарахувань на рахунки фізичної особи ОСОБА_1 склав 2778515,00 грн., обсяг списань – 2777657,00 грн. 
P2P-платежі (з англ. peer-to-peer або person-to-person) – це грошові перекази від однієї людини іншим людям. P2P-транзакції  зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках. Такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів рідним, знайомим, друзям. 
Але разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної  особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами в такому обсязі, річна сума якого перевищує 2,5 млн. грн., та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання грошових коштів в такому значному обсязі, свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_1 в 2023 році доходів від певного виду діяльності на території України. 
За відомостями Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023, фізична особа - платник податків ОСОБА_1 отримав доходи у сумі 157718,05 грн. - заробітна плата за ознакою “ 101”, в сумі 5301,89 грн.- додаткове благо за ознакою доходу “ 126”, та дохід у сумі 4993,22 грн.-  інші доходи за ознакою доходу “ 127”, які не оподатковуються, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається. 
Однак, під час перевірки встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 отримав дохід у 2023 році у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 2778515,00 грн. із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, та з суми яких не сплачено податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір.
Враховуючи наведене, а також факт ненадання апелянтом жодних первинних документів  з приводу одержання такої суми коштів, податковий орган правомірно вказав на порушення позивачем пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, у зв`язку з отриманням платником податків- фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у сумі 2778515,00 грн. від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), в результаті чого не був нарахований та сплачений за 2023 рік податок на доходи фізичних осіб у розмірі 500132,70 грн. (2778515,00грн. х 18 % = 500132,70 грн.).
В даному випадку платник податків допустив умисне порушення норм чинного податкового  законодавства. Зокрема,  платник  податків - фізична  особа   ОСОБА_1  не  задекларував  отримані  у 2023  році  грошові  кошти  у  сумі  2778515 грн  від  фізичних  осіб  із використання реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), в результаті чого встановлено не нарахований  та не сплачений за 2023 рік податок на доходи фізичних осіб у розмірі 292395,78 грн.
Відповідно до цього, податковим органом зроблено висновки і про ненарахування та несплату ОСОБА_1 за 2023 рік військового збору у розмірі 41677,73грн. (2778515,00грн. х 1,5% = 41677,73грн.). 
Крім того, згідно пп.16.13 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. 
Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно з пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу. 
Відповідно до п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Враховуючи неподання позивачем податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік, податковим органом правомірно було застосовано штраф у розмірі 340,00 грн. за порушення пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України.
Також матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 порушено вимоги п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів, що стало підставою для застосування згідно податкового повідомлення-рішення від 29.08.2024 №12742/1700240523 штрафної санкції в сумі 1020,00 грн.  
Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі закону, обгрунтовано, з дотриманням відповідної процедури.
При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до  ст. 139 КАС України  не здійснюється.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі № 460/10664/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар