ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 р. 	Справа № 480/5756/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 р. (ухвалене суддею Савицькою Н.В.)   по справі № 480/5756/24
за позовом                Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  
до                Відділу містобудування та архітектури Конотопської міської ради Сумської області                         про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( в подальшому – ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу містобудування та архітектури Конотопської міської ради Сумської області, в якому просив: визнати протиправним і скасування наказу відділу містобудування та архітектури Конотопської міської ради Сумської області № 8 від 12.12.2023 р. “Про анулювання паспорту прив`язки тимчасової споруди”.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 р. у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського   окружного адміністративного суду від 23.12.2024 р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, Кодексу адміністративного судочинства України    та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги    не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що 29.05.2023   р. відділом містобудування та архітектури Конотопської міської ради позивачу видано Паспорт прив`язки ТС “Тимчасова споруда по АДРЕСА_1 ”, реєстраційний № 12, дійсний до 31.05.2028 р. 
Наказом відділу містобудування та архітектури № 8 від 12.12.2023 р., у зв`язку з не встановленням тимчасової споруди протягом 6 місяців з дати отримання паспорту прив`язки, на підставі  абз. 3 п.п. 2.26 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 р. № 244 “Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємництва діяльності”, дія паспорту прив`язки була анульована.
Не погоджуючись із вищевказаним  наказом відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції  виходив з того, що оскільки  позивачем не встановлена тимчасова споруда протягом 6 місяців з дати отримання паспорту прив`язки, а вчинення позивачем дій, направлених на отримання дозвільних документів для розміщення тимчасової споруди на земельній ділянці, не свідчить   про   фактичне встановлення тимчасової споруди у строк, визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємництва діяльності від 21.10.2011 р. № 244. то оскаржуваний наказ обґрунтований, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2    ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Відповідно до ст. 28 Закону “Про регулювання містобудівної діяльності”,   тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
Частиною 1   статті 22 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”,   встановлено, що комплексним благоустроєм вважається проведення на визначеній території населеного пункту (мікрорайон, квартал, парк, бульвар, вулиця, провулок, узвіз тощо) комплексу робіт з улаштування (відновлення) покриття доріг і тротуарів, обладнання пристроями для безпеки руху, озеленення, забезпечення зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами, встановлення малих архітектурних форм, здійснення інших заходів, спрямованих на поліпшення інженерно-технічного і санітарного стану території, покращання її естетичного вигляду.
Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Конотопської міської територіальної громади врегульовано Законами України "Про регулювання містобудівної діяльності", “Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, “Про благоустрій населених пунктів України”, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 21.10.2011 р.  № 244 (в подальшому – Порядок), Положенням про тимчасове використання елементів благоустрою комунальної власності та розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Конотопської міської територіальної громади (далі Положення), затвердженого рішенням Конотопської міської ради від 29.11.2021 р. (15 сесія 8 скликання), Правилами благоустрою території Конотопської міської територіальної громади, затвердженими рішенням Конотопської міської ради від 26.12.2022 р. (24 сесія 8 скликання) (далі - Правила благоустрою).
Відповідно до п. 2.6  Порядку, для оформлення паспорта прив`язки ТС замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС (додаток 1); ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, який має у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1); технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно.
Строк дії паспорта прив`язки ТС визначається органом з питань містобудування та архітектури відповідної ради або районної державної адміністрації з урахуванням строків реалізації положень містобудівної документації на місцевому рівні.  Продовження строку дії паспорта прив`язки ТС здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки ТС органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.  ( п. 2.17., п.  2.18. Порядку).
Згідно із п. 2.20., встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки ТС.
Відповідно до п.  2.21., відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається.
Згідно із п. 2.22.,  відновлення благоустрою замовником є обов`язковим.
Відповідно до 2.23, після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у  додатку 2  до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки ТС.
Згідно із п. 2.26 Порядку, дія паспорта прив`язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив`язки ТС при її встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив`язки ТС; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у  пункті 2.6  цього Порядку, під час підготовки паспорта прив`язки ТС.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що забезпечення справедливого балансу приватного та публічного інтересів полягає у необхідності дотримання суб`єктом господарської діяльності правил благоустрою, визначених, зокрема,  Законом України “Про благоустрій населених пунктів”, Порядком № 244, та виконання обов`язку органом місцевого самоврядування щодо забезпечення дотримання правил благоустрою всіма суб`єктами.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні  позову ФОП ОСОБА_1 , оскільки  позивачем  протягом 6  місяців з дати отримання паспорта прив`язки ТС не встановлено ТС. 
Доводи апелянта, шо протиправність наказу відповідача  підтверджується наданими до суду: Договором на виконання проектних робіт № 300296315 від 20.12.2023 р.  з АТ “СУМИОБЛЕНЕРГО”, замовленням у АТ “СУМИОБЛЕНЕРГО послуги з розробки проектної документації з реконструкції мережі Замовника для надання послуг з тимчасового приєднання до електричних мереж електроустановок тимчасової споруди, видання 12.03.2024 р.  Управлінням житлово-комунального господарства Конотопської міської ради Мурану В.Т.; ордером № 05 на проведення земляних робіт для прокладання водогону та водовідведення зі строками для проведення робіт з 25.03.2024 р. по 29.03.2024 р., укладеним позивачем   12.03.2024 р.  Договором № 4/ПП з КП “Муніципалітет” на послуги з відновлення асфальтного покриття після проведення земляних робіт за адресою: м. Конотоп, вул. Вирівська, 27,   укладеним 20.03.2024 р.   договором підряду на виконання земляних робіт між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ),  суд апеляційної інстанції  вважає помилковими, оскільки вказані документи складені вже після прийняття відповідачем оскаржуваного  наказу.
Крім того, вчинення позивачем дій, направлених на отримання дозвільних документів для розміщення тимчасової споруди на земельній ділянці, не свідчить   про   фактичне встановлення ТС у строк, визначений Порядком.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не надано  ні  до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції доказів звернення до відповідача заявою про виконання  вимоги паспорта прив`язки ТС  чи про продовження строку виконання вимоги паспорта прив`язки ТС.
Відповідно до  ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України,  розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до     ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 р. –  без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 р. по справі № 480/5756/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін