УХВАЛА
Іменем України
підготовчого судового засідання
Справа № 505/3794/18 
Провадження № 1-кп/505/60/2025 

08.04.2025 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі :
головуючої судді                                                         ОСОБА_1 
при секретарі                                                         ОСОБА_2 
за участю:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 22.11.2018 року у кримінальному провадженню, внесене до ЄРДР за №12018160180001259 від 26.09.2018 р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Каташин, Чечельницького району, Вінницької області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

-обвинуваченої в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,                
ВСТАНОВИВ:

 
В проваджені Котовського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄДРДР за №12018160180001259 від 26.09.2018 року відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, з угодою про визнання винуватості.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що угода про визнання винуватості укладеної між прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , є неактуальною, оскільки на даний час строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України закінчились, а тому є підстави для закриття кримінального провадження. Крім того, просила задовольнити її клопотання від 18.02.2025 року про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4  від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018160180001259 від 26.09.2018 року. 
Захисник ОСОБА_5 також просив відмовити у задоволенні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 та просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та провадження по справі закрити враховуючи клопотання прокурора ОСОБА_3 . Крім того, надав своє письмове клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. 
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку захисника ОСОБА_5 та просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. 
Заслухавши клопотання прокурора, думку захисника, обвинуваченої, суд приходить до слідуючого.
Судом встановлено, що 22.11.2018 року між підозрюваною ОСОБА_4 та прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості.
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди.
У відповідності до ст. 474 КПК України, після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про затвердження угоди про визнання винуватості чи відмову у затвердженні у разі встановлення підстав, передбачених ч.7ст.474 КПК України.
Відповідно до положень ч.7ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та\або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Пункт 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначає, що якщо угоди (незалежно від її виду) досягнуто під час досудового розслідування, після виконання процесуальних дій, передбачених статтями 290,291 КПК України, складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт разом із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Відповідно до п. 18 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Таким чином, враховуючи, що на даний час існують підстави для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , суд вважає, що в угоді про визнання винуватості, укладеної між прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 слід відмовити та продовжити розгляд кримінального провадження у загальному порядку.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 383 КК України, тобто у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, тобто у завідомо неправдивих показань потерпілого, надані органу, що здійснює досудове розслідування. 
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст.106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, яке мало місце 03.09.2018 року та кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, яке мали місце 03.09.2018 року.
Згідно вимог ст. 12 КК України визначено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України за ступенем тяжкості є нетяжким кримінальним правопорушенням, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 384 КК України за ступенем тяжкості є кримінальним проступком.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.
Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинуло три роки з часу вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 383 КК України та ч.1 ст. 384 КК України притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.
Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12018160180001259 від 26.09.2018 року на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду не зупинялось, тому відповідний перебіг строку давності не переривався та не зупинявся у встановленому законом порядку.
У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.
Відповідно до п.п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
Встановлено, що  ОСОБА_4 раніше не судима. Кримінальні правопорушення вчинила вперше, має на утриманні малолітню доньку – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується позитивно.
З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч. 8ст. 284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України ізвільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого, від кримінальної відповідальності.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Судом обвинуваченій ОСОБА_4 в присутності її захисника роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України. Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав їй зрозумілі, просила суд закрити кримінальне провадження та звільнити її від кримінальної відповідальності.
З огляду на вище вказане, враховуючи, що з дня скоєння ОСОБА_4 кримінальних правопорушень минуло більше трьох років, перебіг строків давності порушено не було, обвинуваченій відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, вона надала згоду на таке звільнення, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 383 КК України та ч. 1 ст. 384 КК України, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрити.
З урахуванням викладеного, судом зазначається, що клопотання прокурора ОСОБА_3 є таким, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе, у відповідності до вимог ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 285, 288, 314, ч.2 ст. 376 КПК України, ст.ст. 44, п.2 ч.1 ст. 49 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Відмовити у затверджені угоди про визнання винуватості, укладеної 22.11.2018 року між прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №12018160180001259 від 26.09.2018 року за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.
Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018160180001259 від 26.09.2018 року - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Каташин, Чечельницького району, Вінницької області, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12018160180001259 від 26.09.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України- закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1