П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/7272/25	

Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Єщенка О.В.,
          Турецької І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025р. про повернення позовної заяви по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2025р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Південного регіону щодо не включення ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;
- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 71 день, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2025р. визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу.
Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.
Відповідно до п.4 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до  неправильного вирішення питання. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що протягом більш ніж двох років позивач не зверталася до відповідача з метою з`ясування, які складові грошового забезпечення враховані при розрахунку грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки, що була виплачена при звільненні.
Отже, триваюча пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання нею строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку чим допустив порушення норм процесуального права, а тому апеляційний суд на підставі ст.320 КАС України, скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За змістом ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Отже, положення наведеної норми допускають при вирішенні справ в порядку адміністративного судочинства застосування строків, визначених не тільки КАС України, а й іншими законами.
Частиною 5 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Водночас положення ст.122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати) у разі порушення законодавства про оплату праці.
У судовій практиці усталеним є підхід щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо проходження публічної служби, у яких виник спір. Такий підхід відповідає висновкам Конституційного Суду України, сформульованим у рішенні від 7.05.2002р. №8-рп/2002, за змістом якого при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, суд, встановивши відсутність у спеціальних законах норм, може застосовувати норми КЗпП України, у якому визначені основні трудові права працівника.
Законом України від 1.07.2022р. №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022р., частини 1 і 2 ст.233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025р. по справі №460/21394/23 було сформовано правовий висновку з приводу застування строків звернення до суду у справах, що стосуються грошового забезпечення військовослужбовців.
Зокрема, в цій постанові судова палата вказала, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 березня 2023 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Виходячи з цього, Судова палата вважала обґрунтованим висновок про те, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа, а саме 30 березня 2023 року, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.
Водночас Верховний Суд наголосив, що визначення моменту вручення грошового атестата як початку перебігу строку у цій справі відповідає вимогам ч.2 ст.233 КЗпП України та не суперечить принципу юридичної визначеності.
Як вбачається із обставин справи, що відповідно до витягу із наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону №176 від 28.07.2022р. ОСОБА_1 виключено зі списків особового центру та всіх видів забезпечення у зв`язку із звільненням.
При цьому, з метою встановлення складових при обрахунку компенсації за невикористані дні відпустки, представник позивачки звернувся до відповідача із відповідним запитом від 11.12.2024р..
Листом від 16.12.2024р. за №348/15962 Військово-медичний клінічний центр Південного регіону надав позивачці запитувані документи, а саме довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення та інші додаткові виплати за 2017-2022 роки.
Судова колегія зазначає, що в даному випадку, саме лист відповідача від 16.12.2024р. за №348/15962 із доданими документами можна вважати письмовим повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні ОСОБА_1 у розумінні ч.2 ст.233 КЗпП України.
Відтак, саме з моменту отримання вказаного листа слід обчислювати тримісячний строк звернення позивачки до суду із даним позовом.
Враховуючи те, що із даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду 12.03.2025р., то судова колегія дійшла висновку, що тримісячний строк звернення у розумінні ч.2 ст.233 КЗпП України нею не пропущено.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск позивачкою строку звернення до суду із даним позовом, а тому ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025р. про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 312, 320, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 березня 2025р. про повернення позовної заяви скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          О.В. Єщенко 

                                                                                                    І.О. Турецька