Номер провадження: 22-ц/813/1777/25 
Справа № 522/22574/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,
з участю секретаря Чеботар А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2024 року, постановленого під головуванням судді Абухіна Р.Д., повний текст рішення складений 13 червня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про скасування незаконного перерахунку заднім числом та зобов`язання провести перерахунок і зняття нарахувань, -
в с т а н о в и в:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства с обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (далі ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал») про скасування незаконного перерахунку заднім числом та зобов`язання провести перерахунок і зняття нарахувань, в якому просила:
- скасувати незаконний перерахунок за водопостачання та водовідведення за період з 23.04.2022 року по 31.08.2023 року, який проведено ТОВ « Інфокс» філія «Інфоксводоканал» заднім числом у розмірі 3307 грн. 50 коп. за особовим рахунком № НОМЕР_1 та у розмірі 3307 грн. 50 коп. за особовим рахунком № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що рахуються за ОСОБА_1 ;
- визнати нарахування за водопостачання та водовідведення у розмірі 3307,50 грн. за особовим рахунком № НОМЕР_1 та у розмірі 3307,50 грн. за особовим рахунком № НОМЕР_2 за період з 23.04.2022 року по 31.08.2023 року безпідставними та такими, що підлягають списанню, зобов`язати ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» провести перерахунок і зменшити нарахування за особовим рахунком № НОМЕР_1 на 3307 грн. 50 коп. та провести перерахунок і зменшити нарахування за особовим рахунком № НОМЕР_2 на 3307 грн. 50 коп. за адресою: АДРЕСА_1 , що рахуються за ОСОБА_1 ;
- зобов’язати ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» списати безпідставно набуту заборгованість за період з 23.04.2022 року по 31.08.2023 року за послугу з водопостачання та водовідведення за особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що рахуються за ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що у зв’язку з воєнним станом вона за зазначеною адресою не проживає з 28 лютого 2022 року і по теперішній час.
Має довідку ВПО, проживає в Миколаївській області і допомагає доглядати за батьком чоловіка, який є особою з інвалідністю 2 групи.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове по суті позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
У обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянтзазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення безпідставно не взяв до уваги надані до суду докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме, що ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та відсутність доказів зі сторони ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» щодо проживання будь-кого у вказаній квартири.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
Протоколом автоматизованого розподілу від 11 липня 2024 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Стахової Н.В. для розгляду справи (а.с. 77).
Ухвалою Одеського апеляційного суд від 17 липня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була залишена без руху (а.с. 78).
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2518/0/15-24 від 20.08.2024 року суддю ОСОБА_2 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 80).
Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 02 вересня 2024 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. (а.с. 81).
Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду від 19 вересня 2024 року цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду (а.с. 83).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнята до провадження (а.с. 84).
Також апеляційним судом для розгляду апеляційної скарги була витребувана цивільна справа із Приморського районного суду м. Одеси.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (а.с. 89).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року справа призначена до розгляду (95).
В судове засідання, призначене на 01 квітня 2025 року ОСОБА_1 не з`явилася, була сповіщена належним чином (а.с. 112-113, 118-120).
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Солоненко Н.С.,представника ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал», дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив висновок про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушених прав, та не спростовано акт про проживання квартирантів.
Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується за наступних підстав.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у квартирі за АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 відкриті особові рахунки за № НОМЕР_3 (№ НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_4 (№ НОМЕР_1 ).
У зв`язку з військовим станом, ОСОБА_1 з 28.02.2022 року в квартирі не проживає є внутрішньо переміщеною собою, та проживає в Миколаївській області (а.с. 6).
На підставі заяви ОСОБА_1 , про не проживання у квартирі АДРЕСА_2 , ТОВ «Інфокс» тимчасово зняв нарахування з 23.04.2022 року по 31.08.2022 року з 01.09.2022 року по 30.11.2022 року з 01.12.2022 року по 28.02.2023 року з 01.03.2023 року по 31.08.2023 року. з 01.09.2023 року по 30.11.2023 року (а.с. 19, 21, 24, 27, 29).
26.09.2023 року представником Управління «Водозбут» ТОВ «Інфокс» складено акт № 6156 про те, що за адресою по АДРЕСА_1 проведено обстеження про те, що в комунальній квартирі єдина кухня та санвузол для усіх абонентів, є душ та встановлений 2-х контурний котел. Абонент ОСОБА_3 продала свою кімнату, абонент ОСОБА_4 мешкає одна, абонент ОСОБА_1 має 2 о/р (№ 121318, № НОМЕР_2 ) - у кімнатах мешкають квартиранти (а.с. 48).
Даний акт підписаний представником ТОВ одноособово, та в ньому зазначено, що квартирант відмовився від підпису (а.с. 48). 
На підставі наведеного акту на ОСОБА_1 за о/р № НОМЕР_1 , № НОМЕР_5 , ТОВ «Інфокс» провів нарахування за послуги з центрального водопосточання та центрального водовідведення, прививши у відповідність та поновлення у повному обсязі заборгованість починаючи з 23.04.2022 року (а.с. 11-13). 
Відповідно до вимог статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
За приписами частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Послуга з централізованого водопостачання та водовідведення належить до комунальних послуг, надання яких врегульовано Законом України Про житлово-комунальні послуги.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 наведеного Закону, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до п. 6 ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги», споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням того, що перерахунок за минулий час здійснено на підставі акту, який окрім підпису представника відповідача не містить будь-яких підписів, також до суду не надано доказів з боку відповідача стосовно осіб, які проживають в комунальній квартирі, в якості квартирантів, приймаючи до уваги, що квартира є комунальною, яка належить не одній ОСОБА_1 , відповідачем не зазначено, саме у якій кімнаті проживають квартиранти та в який проміжок часу, без їх веріфікації, суд вважає даний доказ неналежним, та таким, що не може бути підставою для перерахунку комунальних послуг за минулий час.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача по нарахуванню позивачеві боргу шляхом скасування в односторонньому порядку раніше наданих пільг, як особі, яка не проживає в квартирі, починаючи з 23.04.2022 року по 31.08.2023 року є незаконними, а право ОСОБА_1 - порушеним та таким, що підлягає відновленню у обраний нею спосіб, а саме про визнання нарахування неправомірними.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про скасування незаконного перерахунку з 23.04.2022 року по з 01.08.2023 рік та списання боргу, то ці вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання цього нарахування неправомірним та така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої (статті 16 ЦК України), а її задоволення ефективно захистить позивача у спірних правовідносинах.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню, з ухваленням постанови, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , визнавшинарахування по особовим рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 23.04.2022 року по 31.08.2023 року неправомірними.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2024 року– скасувати.
Ухвалити постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати нарахування по особовим рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 23.04.2022 року по 31.08.2023 року – неправомірними.
В решті в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 10 квітня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда