ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

26 березня 2025 року
м. Харків

справа № 642/326/25
провадження № 22-ц/818/2148/25

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року, постановлену суддею Петровою Н.М., -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив:
накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 , які перебувають на його рахунках у банківських установах, в межах суми боргу 4 364 796,49грн.;
встановити заборону на відчуження щодо належного ОСОБА_2 рухомого і нерухомого майна, а саме: транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель GLE 63S, рік випуску 2021 та квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви – задоволено частково.
Заборонено відчуження та розпорядження 2-кімнатною квартирою, загальною площею 59,8кв.м., житловою площею 30,4кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 75719110 від 24 жовтня 2024, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О.
Заборонено відчуження та розпорядження транспортним засобом MERCEDES-BENZ, модель GLE 63S, рік випуску 2021, який належить ОСОБА_2 .
До вирішення справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонено будь-яким державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 2-кімнатної квартири, загальною площею 59,8кв.м., житловою площею 30,4кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та транспортного засобу MERCEDES-BENZ, модель GLE 63S, рік випуску 2021, які належать ОСОБА_2 .
В іншій частині – відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , просить ухвалу суду першої інстанції в частині заборони відчуження та розпорядження 2-кімнатною квартирою, загальною площею 59,8кв.м., житловою площею 30,4кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 75719110 від 24 жовтня 2024, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. та заборони відчуження та розпорядження транспортним засобом MERCEDES-BENZ, модель GLE 63S, рік випуску 2021, який належить ОСОБА_2 – скасувати.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що заявником не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Ним не вживалось жодних дій направлених на відчуження/приховування свого майна. Також, судом не було досліджено дані про особу відповідача, його платоспроможність та наявність в його володінні іншого майна.
Звертає увагу на те, що він є засновником та одноосібним власником ТОВ «Житлобуд-3» статутний капітал якого становить 42 484 376,94грн. Крім того, він є одноосібним власником ТОВ «Флорес 2007» статутний капітал якого становить 1 050 000грн.
Також, він є власником 45% статутного капіталу ТОВ «Компанія Піскунівський» загальний розмір якого становить 10 900 000грн., з яких його доля складає 4 905 000грн.
Крім того, він є власником 45% статутного капіталу ТОВ «Аларіс» загальний розмір якого становить 3 100 000грн., з яких його доля складає 1 395 000грн.
Поміж іншого, йому на праві власності належать наступні об?єкти нерухомого майна:
машиномісце/паркомісце №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 ;
квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 ;
квартира АДРЕСА_6 .
Також він є власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ, модель GLE 63S, рік випуску 2021.
Таким чином, він є учасником ряду товариств зі значними статутними капіталами, має в наявності значну кількість нерухомого майна та рухоме майно. Тобто, підстав вважати, що у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову існуватимуть труднощі з його реальним виконанням – підстав немає, а отже оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що обгрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, грунтується на відмові відповідача повернути борг в позасудовому порядку, його небажання сплатити борг добровільно, що свідчить про його недобросовісну поведінку. Оскільки існує реальній спір, відповідач у будь-який час може здійснити відчуження належних йому об?єктів нерухомого майна.
Що стосується доводів апелянта про те, що йому належать частки у декількох товариствах статутних капітал яких є значним, то сама по собі зареєстрована сума частки у статутному капіталі товариства за відповідачем не є підтвердженням і ототожненням того, що вона відповідає сумі чистих активів такого товариства, і може свідчити про реальну можливість реалізувати зазначену частку за певну суму грошових коштів.
Крім того, ТОВ «Житлобуд-3» станом на 30 жовтня 2024 року має активів на суму 138 461 100грн. із зобов?язаннями на суму 102 137 000грн., тобто сума чистих активів може складати 36 324 100грн.;
ТОВ «Компанія Піскунівський» станом на 31 грудня 2023 року має активів на суму 17 326 200грн. із зобов?язаннями на суму 16 358 100грн., тобто сума чистих активів може складати 968 100грн.;
ТОВ «АЛАРІС» станом на 31 грудня 2023 року має активів на суму 35 934 900грн., із зобов?язаннями на суму 37 045 300грн., тобто у Товариства відсутні чисті активи.
Що стосується ТОВ «ФЛОРЕС 2007», то згідно з рекламними оголошеннями розміщеними на ОЛХ від 17 лютого 2025 року пропонується відчуження нежитлових приміщень на першому і цокольному поверсі, власником яких є ТОВ «ФЛОРЕС 2007».
ТОВ «Компанія Піскунівський» є власником трьох суміжних земельних ділянок, які є предметом іпотеки.
Таким чином:
сума тільки відомих прострочених фінансових зобов?язань відповідача становить 2 000 000 доларів США, що перевищує всі наявні в нього активи;
з чотирьох товариств в яких ОСОБА_2 , має у власності частку, тільки одне товариством має чисті активи.;
ТОВ «ФЛОРЕС 2007» продає належні йому активи у вигляду нерухомого майна.
Наявніть будь-яких активів належних вказаним товариствам де відповідач має частку не може свідчити про якусь майнову стабільність відповідача.
Наявність всього належного відповідачу нерухомого майна становить 444 480 доларів США, та цієї суми вочевидь не вистачить на покриття всіх наявних фінансових зобов?язань останнього.
Крім того, апеляційна скарга не містить доводів, чим саме вжиті заходи забезпечення позву порушують права відповідача. Заборона відчуження ніяким чином не обмежує його прав щодо вільного володіння і користування забезпеченим майном. Крім того, як зазначає сам відповідач він не збирається відчужувати вказане майно.
Встановлена судом заборона на відчуження майна орієнтовною вартістю 105 880 долларів США дорівнює сумі позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала суду оскаржується лише в частині задоволених вимог, тому в іншій частині ухвала суду не переглядається.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вживаючи заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 та транспортного засобу MERCEDES-BENZ, модель GLE 63S, рік випуску 2021, а також заборони будь-яким державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник майновий спір на суму 4 364 796,49 грн., вжиття вказаних заходів забезпечення позову забезпечить фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду вихочи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Умовою застосування заходів для забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі, грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 квітня 2019 року у справі № 554/1893/17, від 26 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц, від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Матеріали справи свідчать, що у січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова 10 січня 2025 року позовну заяву та заяву про забезпечення позову було передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.

Як вбачається із матеріалів справи та відомостей із ЄДРСР, які є у відкритому доступі, заява про забезпечення позову ОСОБА_1 надійшла у провадження судді Петрової Н.М. справа №642/326/25, а позовна заява ОСОБА_1 надійшла у провадження суддів Проценко Л.Г. справа №953/11906/24.

Із змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що 06 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено в простій письмовій формі попередній договір, за яким сторони зобов`язались укласти основний договір купівлі-продажу квартири номер   АДРЕСА_7 , до 30 грудня 2024 року.
Відповідно до розписки від 08 вересня 2021 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 забезпечувальний платіж за попереднім договором від 06 вересня 2021 року в сумі 35 555 доларів США.
06 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено в простій письмовій формі попередній договір, за яким сторони зобов`язались укласти основний договір купівлі-продажу квартири номер   АДРЕСА_8 , до 30 грудня 2024 року.
Відповідно до розписки від 08 вересня 2021 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 забезпечувальний платіж за попереднім договором від 06 вересня 2021 року в сумі 34 451 доларів США.
06 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено в простій письмовій формі попередній договір, за яким сторони зобов`язались укласти основний договір купівлі-продажу квартири номер   АДРЕСА_9 , до 30 грудня 2024 року.
Відповідно до розписки від 08 вересня 2021 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 забезпечувальний платіж за попереднім договором від 06 вересня 2021 року в сумі 33 940 доларів США.
Загальна сума отриманих ОСОБА_2 грошових коштів за вказаними договорами складає 103 946 доларів США.
Станом на дату подання позовної заяви основні договори купівлі-продажу квартир АДРЕСА_10 – не укладалися.
Як вказує заявник, на його прохання повернути грошові кошти в позасудовому порядку ОСОБА_2 відмовився, тому у нього є підстави вважати, що ОСОБА_2 може здійснити дії по переоформленню права власності з метою ухилення від виконання майбутнього рішення суду, у зв`язку з чим, вбачає необхідність вжиття заходів забезпечення позову в обраний ним спосіб, метою якого є додаткова гарантія того, що у разі задоволення позовних вимог у майбутньому на користь ОСОБА_1 , рішення суду буде виконано.

Наразі ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2025 року по справі №953/11906/24 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів, стягнення грошових коштів.

Із змісту вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_1 просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів до укладених вищевказаних попередніх договорів та стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти отримані за нікчемними правочинами в сумі еквівалентній 103 946 доларів США за офіційним курсом гривні до долару США встановленому Національним банком України на день виконання судового рішення.

Таким чином, предметом розгляду у справі є вимоги майнового характеру на загальну суму 103 946 доларів США.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №407404856 від 10 грудня 2024, 2-кімнатна квартира загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 75719110 від 24.10.2024, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О.

Крім того, згідно інформації з витягу з Єдиного державного реєстру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 20.01.2025, власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ, модель GLE 63S, рік випуску 2021, є ОСОБА_2 .

Факт належності вказаного майна ОСОБА_2 останнім не заперечується.

Між сторонами дійсно виник майновий спір, заходи забезпечення позову застосовані судом є співмірними із заявленими позовними вимогами та відповідають вимогам ст.150 ЦПК України, невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі.

За таких умов, є доцільним та адекватним в цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення заборони відчуження на вказане майно, який забезпечить ефективний захист прав заявника.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він є учасником ряду товариств зі значними статутними капіталами, має в наявності значну кількість нерухомого майна та рухоме майно, тобто, підстав вважати, що у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову існуватимуть труднощі з його реальним виконанням – підстав немає, а тому відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову – колегією суддів не приймаються.

Наявність у власності ОСОБА_2 вказаної кількості майна (рухомого та нерухомого) не спростовує факту можливості останнього розпорядитися ним у будь-який час, що у подальшому може унеможливити чи ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З урахування викладеного суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , – залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2025 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                                         Н.П. Пилипчук

Судді                                                                                                                 О.В. Маміна

В.Б. Яцина