ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/379/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №696/452/24 	Шкреба В. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 березня 2025 року м. Черкаси   :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати Новікова О.М., Карпенко О.В., Гончар Н.І. розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  адвоката Бєломар Катерини Олександрівни в інтересах відповідача ОСОБА_1 на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2024 року у справі за позовом комунального підприємства «Кам`янка-Житло» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком,-

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Кам`янка-Житло» звернулось в суд з вказаним позовом до відповідача, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 .
У вказаній квартирі відповідач має 1/5 частки власності, тобто 15,56 м2. На неї відкрито особистий рахунок № 123/1/1 як для споживача послуг Позивача.
Згідно доданого розрахунку, починаючи з травня 2021 року по березень 2024 року у ОСОБА_3 утворилась заборгованість перед позивачем за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на суму 1646 грн. 53 коп.
Судовим наказом, виданим Кам`янським районним судом Черкаської області 13.02.2024 року (справа № 696/168/24), з боржника ОСОБА_2 на користь КП «Кам`янка-Житло» була стягнута заборгованість за наданні послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 1973 грн.65 коп., та витрати зі сплати судового збору в сумі 302 грн.80 коп..
20 лютого 2024 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області, на підставі поданої ОСОБА_2 заяви, вищевказаний судовий наказ було скасовано.
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1646 грн. 53 коп., судовий збір на суму 3028 грн. та витрати за надання правничої допомоги в сумі 5000 грн.
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2024 року позовні вимоги у справі задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства «Кам`янка-Житло» заборгованість за надану послугу з управління багатоквартирним будинком в розмірі 1646 (одна тисяча шістсот сорок шість) грн. 53 коп..
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь Комунального підприємства «Кам`янка-Житло» витрати по оплаті судового збору в сумі 3028 ( три тисячі двадцять вісім) грн.00 коп., та за надання правничої допомоги на суму 5000,00 (п`ять тисяч) грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Бєломар К.О. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на помилковість висновків суду, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Щодо суті самих позовних вимог, вказує, що розподіл особового рахунку можливий лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг. Проте, докази укладання відповідачем таких договорів з позивачем, що надають житлово-комунальні послуги за адресою спірної квартири, в матеріалах справи відсутні. Також матеріали справи не місять доказів щодо звернення відповідача та інших співвласників квартири до позивача з вимогою про розподіл особових рахунків чи відомостей щодо наявних домовленостей по оплаті житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, відсутнє підтвердження наявності згоди усіх проживаючих у квартирі осіб та власників між собою.
Зазначає, що відповідач не має доступу до вказаного житлового приміщення, місце проживання зареєстровано за іншою адресою, співвласник ОСОБА_4 перешкоджає у реалізації прав на користування, володіння та розпорядження майном, що перебуває у спільній власності. 
У вказаній квартирі проживає саме ОСОБА_4 та її донька і онуки. Так, співвласниками поділ об`єкта нерухомого майна, виділення частки з об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку не здійснено, присвоєння поштової адреси квартирі «1а» відповідно до Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 № 690, не здійснювалося в установленому порядку. Тобто, Позивач самовільно в порушення вимог закону здійснив неправомірне визначення належності неіснуючого об`єкта нерухомого майна – квартири «1а» за вказаною адресою ОСОБА_1 , а також поділ особових рахунків квартири АДРЕСА_2 . 
Як наслідок, вимога позивача може ґрунтуватися виключно на умовах вказаного договору та є неправомірною. Відповідач не є власником квартири «1а». Ці обставини суд залишив поза увагою.
Щодо суми судових витрат, стягнутих з відповідача оскаржуваним рішенням суду зазначає, що потрібно врахувати значення справи для сторін. Для позивача дана сума є незначною, що підтверджується зокрема, платоспроможністю позивача в частині сплати судових витрат по справі, а також відповідає сумі доходу від послуг з управління будинком, площа квартир АДРЕСА_3 , за місяць, а частка відповідачки складає лише 5 відсотків від загальної площі квартир у багатоквартирному будинку. 
Наголошують, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У відзиві на апеляційну скаргу вказується, що будь яких доказів про перешкоди у користуванні відповідачем квартирою матеріали справи не містять та не є предметом доказування у цій справі. ОСОБА_3 не позбавлена можливості на реалізацію права на судовий захист і повинна не виконувати свій обов`язок перед іншими особами, оскільки згідно з вимогами закону «власність зобов`язує». Тому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду частково відповідає зазначеним вимогам.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за надання послуги з управління багатоквартирним будинком, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач отримала за спірний період такі послуги, надані КП «Кам`янка житло» та мала обов`язок, як споживач таких послуг, оплатити їх вартість у повному розмірі розрахованому на підставі діючих тарифів.
Колегія суддів погоджується в частині стягнення заборгованості за надані послуги з висновком суду, зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Кам`янка-Житло» (далі - Позивач) створене та зареєстроване в Єдиному держаному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07 липня 2006 року в тому числі для комплексного обслуговування об`єктів, управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту, збирання безпечних відходів.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Кам`янської міської ради Черкаської області № 111 від 05.09.2018 року Позивач призначений управителем багатоквартирних будинків у м. Кам`янка Черкаського району Черкаської області і згідно додатку № 1 до цього рішення будинок по АДРЕСА_4 , де розміщена квартира, в якій ОСОБА_2 має частку у власності, також відійшов в управління Позивача.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та довідки про заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком по особовому рахунку № 123/1/1, відповідач з 30.05.2010 року є власником квартири квартири АДРЕСА_5 . Її частка в квартирі складає 1/5 частину. Загальна площа квартири становить 77,80 м2 . Площа 1/5 частки власності квартири складає 15,56 м2 . Іншим співвласником квартири є ОСОБА_4 , яка володіє 4/5 частки квартири, та площа якої складає 62,24 м2 .
10 вересня 2018 року між співвласниками вказаного будинку, де відповідач має частку у власності квартири, та позивачем складено договір № 9 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових систем, вивіз твердих побутових відходів).
Споживачі взяли на себе зобов`язання своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбаченим договором.
Позивачем в період часу з травня 2021 року по лютий включно 2024 року надавалися послуги з управління будинком по АДРЕСА_1 .
Як вбачається з наданого комунальним підприємством розрахунку заборгованості (а.с.10,11) відповідач за належну їй площу квартири заборгувала за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1646 грн. 53 коп..
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» ( далі Закону ).
Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Пунктом 9 ст. 7 Закону визначено, що споживач має право складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт.
Згідно із ч. 2 ст. 27 Закону у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Частиною 4 вказаної статті визначено, що за результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Згідно із ч. 5,6 ст. 27 даного Закону виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII п. 32 постанови Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року № 712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15), від 27.01.2016 у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15) та постановах Верховного Суду від 14.12.2017 у справі № 910/582/17, від 22.05.2018 у справі № 910/12065/17.
Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача оплачувати надані послуги. Аналогічна позиція міститься у висновку Верховного суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі 6-59цс13, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, а також у пунктах 76-79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/89/17 (провадження № 14- 448цс19).
Приведеними вище доказами встановлено, що  ОСОБА_3 з 30.05.2010 року є співвласником квартири АДРЕСА_5 . Її частка в квартирі складає 1/5 частину. 
Послуга з управління включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо.
Розмір щомісячної плати за надані послуги згідно вищевказаного договору, станом на дату його підписання складав 2,84 грн. ( в тому числі податок на додану вартість 20%) за 1 кв.м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 2,19 грн. без податку на додану вартість відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, винагороди управителя в розмірі 0,18 грн. без податку на додану вартість на місяць .
Згідно з розділом «Ціна та порядок оплати послуги з управління», розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежів вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.
Відповідно до розділу «Права та обов`язки сторін», споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки; у разі несвоєчасного внесення за послуги сплачувати пеню у розмірі, встановленому законом і договором.
На підставі додаткової угоди № 2 від 14 вересня 2021 року, яка набула чинності 01 жовтня 2021 року, ціна послуг з управління сторонами змінена та становить 3,82 грн. ( в тому числі податок на додану вартість 20%) за 1 кв.м загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 2,94 грн. без податку на додану вартість відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, винагороди управителя в розмірі 0,24 грн. без податку на додану вартість на місяць.
Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі виставленого управителем до співвласника рахунку на оплату послуг з управління.
Безпідставними, на думку колегії суддів, є посилання апелянта на те, що між відповідачем та підприємством не укладався договір.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Рішення приймається шляхом поіменного голосування.  Рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які після прийняття таких рішень набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
Як вбачається з матеріалів справи 10 вересня 2018 року між співвласниками вказаного будинку, де відповідач має частку у власності квартири, та позивачем складено договір № 9 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових систем, вивіз твердих побутових відходів).
Споживачі взяли на себе зобов`язання своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбаченим договором.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення в цій частині немає.
Щодо твердження апелянта, що між відповідачкою та іншою співвласницею квартири ОСОБА_4 існує спір щодо порядку користування вказаною квартирою, то колегія суддів вважає, що це не є предметом даного спору і не впливає на результати його розгляду.
Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 не виконала свого обов?язку перед підприємством щодо оплати наданої ним послуги з управління багатоквартирним будинком та допустила виникнення заборгованості загальною сумою 1646,53 грн. 
Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів у підтвердження ненадання або надання не в повному обсязі чи неналежної якості послуг з утримання багатоквартирного будинку, як і доказів порушення підприємством її прав.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в цій частині підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, представником позивача до суду надано Договір про надання правничої допомоги від 05.05.2023 року, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжне доручення про перерахування 5000,00 грн., свідоцтво та ордер.
Суд першої інстанції, вказавши про те, що стороною позивача документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., а тому саме таку суму витрат на правничу допомогу необхідно стягнути з відповідача на користь відповідача.
Надаючи оцінку апеляційним доводам скаржника у справі, апеляційний суд приймає до уваги, що за змістом ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (як у даній справі).
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
При цьому, вирішувати питання про співмірність витрат зі складністю справи суд може за клопотанням сторін (ч. 5 ст. 137 ЦПК України) та із власної ініціативи (ч. 3 ст. 141 ЦПК України) при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами справи, зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
З урахуванням доводів відповідача про неспівмірність витрат на правову допомогу зі складністю справи чи обсягом наданих послуг, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір таких витрат з 5000,00 грн. до 3000,00 грн., оскільки ціна позову складає 1646,53 грн.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2024 року у даній справі слід змінити в частині вирішення питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених витрат на правову допомогу.
На підставі положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, за апеляційний перегляд справи відповідачу ОСОБА_1 слід відшкодувати за рахунок позивача 762,93 грн. судового збору (21 % пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги).
Шляхом проведеного взаєморозрахунку з відповідачки ОСОБА_1 на користь КП «Кам`янка-Житло» слід стягнути судовий збір в сумі 2265,07 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в  :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Кам`янка-Житло» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, змінити в частині вирішення питання про відшкодування позивачу за рахунок відповідача понесених витрат на правову допомогу та судового збору, зменшивши розмір витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн., а судовий збір – до 2265,07 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді