ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/10337/24
Провадження № 22-ц/820/1211/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року (суддя Заворотна О. Л., повне судове рішення складено 14.04.2025) про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :
28 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення, яке набрало законної сили, у справі № 686/10337/24 за його позовом до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди шляхом обов`язку боржника подати звіт про виконання рішення суду та накладення штрафу на керівника боржника на підставі частини 1 статті 148 ЦПК України.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду. 
ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати. Посилається на незаконність ухвали суду, порушення його права на справедливий суд.
У відзиві Державна казначейська служба України просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Повертаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд виходив з того, що подання заяви не відповідає вимогам ЦПК України.
Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується. 
Установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2024 року з урахуванням ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 червня 2024 року про виправлення описки позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної Казначейської служби у Хмельницькій області задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 14 грн 3% річних та 97,21 грн інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 300 грн, а всього 111,21 грн.
Рішення суду набрало законної сили та на його виконання заявнику 30 вересня 2024 року видано виконавчий лист.
Судове рішення не виконано.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Вказані процесуальні правовідносини регулюються розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» (зі змінами відповідно до Закону № 4094-ІХ від 21.11.2024, які набрали чинності 19.12.2024). 
Статтею 447 ЦПК України (в редакції Закону № 4094-ІХ від 21.11.2024) передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.
За змістом частини 1, 2, 3, 5 статті 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: 1) що виникають із трудових правовідносин; 2) що виникають із сімейних правовідносин; 3) щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 4) щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; 5) щодо відшкодування моральної шкоди; 6) щодо захисту прав споживачів; 7) щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; 8) в інших спорах немайнового характеру.
Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою частиною першою цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.
У заяві обов`язково зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.
Якщо відповідачем є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд під час ухвалення рішення суду за письмовою заявою позивача може зобов`язати такого відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання такого рішення незалежно від характеру спору.
Вимоги до змісту заяви стягувача про здійснення судового контролю не передбачені розділом VII ЦПК України.
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.
Згідно з частин 1 і 4 статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.
Суд, установивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Заява ОСОБА_1 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в цілому відповідає наведеним вимогам ЦПК України, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заяви без розгляду.
В оскаржуваній ухвалі суду не зазначено які саме недоліки щодо змісту заяви стали підставою для повернення її заявнику без розгляду.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
З огляду на викладене обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для повернення заяви без розгляду. 
Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 квітня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2025 року.

Суддя-доповідач          О. І. Талалай

Судді                                                                  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта