У х в а л а
2 червня 2025 року
м. Київ
Справа № 526/2926/24
Провадження № 61-6268ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Рой Інна Володимирівна (далі - адвокат),
на постанову Полтавського апеляційного суду від 7 травня 2025 року 
у справі за позовом скаржниці до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Край» (далі - відповідач, ТОВ «Агро Край») про стягнення орендної плати та
в с т а н о в и в:
1.           У серпні 2024 року скаржниця звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь 13 911,96 грн заборгованості з оплати за користування у 2022 році земельною ділянкою з кадастровим номером 5320485500:00:002:0268, а саме: 11 575,74 грн орендної плати, 554,68 грн як три проценти річних, 1 106,67 грн інфляційних втрат і 674,87 грн пені.
2.           24 лютого 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково: стягнув із відповідача на користь скаржниці 13 911,96 грн заборгованості, з яких 11 575,74 грн орендної плати, 554,68 грн як три проценти річних, 1 106,67 грн інфляційних втрат, 674,87 грн пені; (2) стягнув на користь скаржниці судові витрати: 1 211,20 грн судового збору та 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3.           7 травня 2025 року Полтавський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою: (1) змінив рішення суду першої інстанції, стягнувши з відповідача на користь скаржниці 11 591,82 грн боргу, з яких: 9 646,45 грн орендної плати, 461,76 грн як три проценти річних, 922,23 грн інфляційних втрат, 562,39 грн пені; (2) змінив розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь скаржниці 1 008,93 грн судового збору; (3) залишив без змін іншу частину рішення.
4.           15 травня 2025 року адвокат в інтересах скаржниці сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 15304/0/220-25 від 15 травня 2025 року), у якій просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
5.           Верховний Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
5.1.       Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
5.2.       Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: (а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; (б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; (в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; (г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
5.3.       Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
5.4.       Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
5.5.       Предметом позову є стягнення коштів (орендної плати).Ціна позову становить 13 911,96 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90 840,00 грн = 30 х 3 028,00 грн такого мінімуму, встановленого у статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»). З огляду на це за законом справа є малозначною.
6.           Скаржниця у касаційній скарзі зазначила, що касаційна скаргу стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Мотивувала тим, що на розгляді в судах Полтавської області є більше 300 справ, у яких відповідачем є ТОВ «Агро Край» за вимогами про стягнення боргу з орендної плати за користування земельними ділянками, а неприйняття судами обох інстанцій відомостей податкового органу як доказу, що підтверджує заборгованість відповідача, є обмеженням доступу до правосуддя, порушенням рівності учасників процесу.
6.1.       Верховний Суд вважає, що скаржниця не обґрунтувала фундаментальність питання права у цій справі для формування єдиної правозастосовної практики. Можливий вплив бажаного для скаржниці висновку щодо застосування норм права на саму скаржницю не підтверджує такий фундаментальний характер. Наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначних справах можливо оскаржити у касаційному порядку, скаржниця не мотивувала. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
7.           Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України).
7.1.       Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
7.2.       Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).
7.3.       «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, § 53).
7.4.       Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоби порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatis mutandis рішення від 28 травня 1985 рокуу справі«Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, § 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, § 65).
7.5.       Скаржниця отримала доступ до судів першої й апеляційної інстанцій і мала можливість навести аргументи та докази на користь її позовних вимог. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом(частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є легітимною.
7.6.       Оскаржені судові рішення за загальним правилом у касаційному порядку оскаржити не можна. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків немає. За таких умов обмеження на подання касаційної скарги є пропорційними вказаній легітимній меті та не порушують сутність права скаржниці на доступ до суду.
Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.     Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 7 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Край» про стягнення коштів.
2.     Копію ухвали надіслати особі, яка подала цю скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко