УХВАЛА
 
21 березня 2025року
м. Київ
 
справа № 739/1985/24
провадження № 61-2882ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу Позашкільного навчального закладу «Новгород-Сіверська комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Позашкільного навчального закладу «Новгород-Сіверська комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання протиправним та скасування наказу про припинення виплати середнього заробітку на період проходження військової служби, стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської КДЮСШ, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ від 18 липня 2022 року № 28/15, виданий Новгород-Сіверської КДЮСШ, яким тренеру-викладачу ОСОБА_1 з 19 липня 2022 року припинено виплату середньої заробітної плати на період проходження військової служби; зобов`язати Новгород-Сіверської КДЮСШ нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 19 липня 2022 року по 24 грудня 2023 року; стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 06 серпня 2000 року видано наказ № 22 про призначення ОСОБА_1 на посаду тренера-викладача з легкої атлетики Новгород-Сіверської ДЮСШ з 15 серпня 2000 року. 06 квітня 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 позивач призваний на військову службу та зарахований до ІНФОРМАЦІЯ_1 в складі ВЧ НОМЕР_1 . Відповідно до наказу від 07 квітня 2022 року № 18/15 Новгород-Сіверської КДЮСШ ОСОБА_1 увільнено з посади тренера-викладача з баскетболу з 07 квітня 2022 року на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, із збереженням середнього заробітку до закінчення особливого періоду або до дня фактичного звільнення з військової служби. Наказом від 18 липня 2022 року № 28/15 ОСОБА_1 припинили збереження середнього середньої заробітної плати у зв`язку із змінами, внесеними до частини третьої статті 119 КЗпП Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ. Позивач звертався до відповідача з питанням щодо поновлення йому виплати середнього заробітку в зв`язку з тим, що на нього, окрім зазначеної норми, розповсюджуються норми Закону України «Про освіту», в який не було внесено відповідних змін до 24.12.2023.
Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2025 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ позашкільного Новгород-Сіверської КДЮСШ від 18 липня 2022 року № 28/15, яким з 19 липня 2022 року припинено ОСОБА_1 виплату середньої заробітної плати на період проходження військової служби. Зобов`язано Новгород-Сіверської КДЮСШ нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 19 липня 2022 року по 24 грудня 2023 року.
Суди зазначили, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 КЗпП України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» (частина друга статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час винесення спірного наказу). Законом України від 22 листопада 2023 року № 3494-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток, а також інших питань», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни та у частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» слова «чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» виключено. Отже, у період до 24 грудня 2023 року за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, попередній середній заробіток зберігався. Посада тренер - викладач з баскетболу Новгород-Сіверської КДЮСШ, на якій ОСОБА_1 працював до призиву на військову службу, відноситься до педагогічних і дає право на виплату йому середнього заробітку за період з 19 липня 2022 року по 24 грудня 2023 року.
02 березня 2025 року засобами поштового зв`язку ПНЗ «Новгород-Сіверська комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської областіподала до Верховного Суду касаційну скаргу.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди зробили помилковий висновок про належність посади, на якій працював позивач, до посад викладачів всіх спеціальностей, тобто до посад педагогічних та науково-педагогічних працівників.Фактично, зважаючи на використання у назві посади, яку обіймав позивач, слова «викладач» суд відніс цю посаду до посад викладачів усіх спеціальностей, що не є правильним. Професія «тренер-викладач з виду спорту (спортивної школи, секції і т. ін.)», за класифікатором професій, віднесена до професії спортивних тренерів, а не викладачів всіх спеціальностей. Тому на спортивних тренерів не поширюються гарантії, що передбачені для педагогічних на науково-педагогічних працівників.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі 
№  10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про припинення виплати середнього заробітку на період проходження військової служби, зобов`язанння нарахувати і виплатити середній заробіток.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначена справа є незначної складності, не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету спору, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
Заявник посилається на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення, оскільки подібні правовідносини (збереження заробітної плати на час мобілізації за тренерами-викладачами з окремих видів спорту в дитячо-юнацьких спортивних школах як за педагогічними працівниками) мають масовий характер, оплата праці таких осіб потребує виділення додаткового бюджетного фінансування, отримання відповідного бюджетного фінансування в умовах військового часу можливе за наявності правового висновку Верховного Суду. Зазначені обставини є підставою для відкриття касаційного провадження за скаргою відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, чому справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення для відповідача цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для відповідача.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
 Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу Позашкільного навчального закладу «Новгород-Сіверська комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2025 року у справі № 739/1985/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Є. В. Краснощоков 
 
Д. А. Гудима
 
П. І. Пархоменко