УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/7662/24 Головуючий у 1-й інст. Кузнецов Д. В. 
Номер провадження №33/4805/144/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП           Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        02 квітня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Жмуцького Миколи Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 03.05.2024 о 23 год 36 хв по вул М.Грушевського, 5 в м Житомирі, керував транспортним засобом Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога КНП «ОМСЦ» ЖОР. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи. На його думку, огляд на стан сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів проведено працівниками поліції з порушеннями встановленого законодавством порядку. Зокрема, вказав, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складено з порушенням процесуальних строків, без його присутності, що позбавило його можливості скористатись своїми правами. Судом не враховано, що огляд на стан сп`яніння проведено без свідків, а відеозапис не є безперервним та не відображає всі обставини події, не засвідчений електронним цифровим підписом, а тому не є належним та допустимим доказом. Також звертає увагу, що у нього були відсутні ознаки сп`яніння, а тому ініційована процедура огляду на стан сп`яніння є безпідставною. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції не можуть бути беззаперечними доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Окрім того, зауважив, що у оскаржуваній постанові не визначено, які саме протиправні дії, передбачені, ч.1 ст. 130 КУпАП він вчинив – керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283,284 КУпАП.
Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №694656 від 10.05.2024, згідно якого  ОСОБА_1 03.05.2024 о 23 год 36 хв по вул М.Грушевського, 5 в м Житомирі, керував транспортним засобом Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога КНП «ОМСЦ» ЖОР. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest відмовився, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1); рапортом лейтенанта поліції О.Радчук від 10.05.2024 (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання технічним засобів (а.с.4); висновком КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 04.05.2024, згідно з яким ОСОБА_1 на момент проведення огляду 04.05.2024 о 00 год 05 хв перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.6); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 04.05.2024 (а.с.7); копією акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 04.05.2024 (а.с.24); результатами токсикологічного дослідження методом ГХ крові від 06.05.2024, концентрація 2,65 проміле (а.с.25); свідоцтвом про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 23.03.2000 (а.с.26); свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/1026/23 від 17.07.2023 (а.с.27); відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (а.с.8).
Суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду справи захисником не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який є безперервним, не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 .
Слід також зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданий до матеріалів справи носій інформації (оптичний диск) є оригіналом електронного документу, який не потребує додаткового засвідчення електронним підписом. Також, підписання відеофайлів не передбачено Законом України "Про Національну поліцію" та ст.266 КУпАП, а тому наявний у справі диск з відеозаписом є належним та допустимим доказом у справі. 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу та погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я, де надав для дослідження зразки крові. Згідно висновку № 292 від 04.05.2024 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, водій перебував у стані алкогольного сп`яніння. З даним висновком та зі змістом складених працівниками поліції процесуальних документів ОСОБА_1 ознайомлено працівником поліції О. Радчук по телефону, оскільки останній на складання адміністративних матеріалів, згідно повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції на 10.05.2024 о 18 год 00 хв за адресою: м. Житомир вул. Покровська, 96, не з`явився (а.с.5). 
Також, за змістом п.2 Розділу І Інструкції, поліцейський, як посадова особа, на яку покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п.3, 4 Розділу І цієї Інструкції.  Працівник поліції повідомив  ОСОБА_1  про виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а тому вимога про проходження відповідного огляду була законною.
       Порушень, які б могли бути підставою для визнання недійсним огляду на стан сп`яніння працівниками поліції та лікарем не допущено. Поліцейські та лікар діяли з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. 
Посилання у протоколі та у постанові суду на те, що  ОСОБА_1   відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, не спростовує наявності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як у протоколі так і у судовому рішенні чітко зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком лікаря, та порушив п. 2.9 а) ПДР. 
Порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення обумовлене виготовленням висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та не ставить під сумнів належність та допустимість даного протоколу, як доказу. 
Інші доводи апеляційної скарги та пояснення захисника не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич