ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2025 року                                
м. Харків
справа № 953/6431/24
провадження № 22-ц/818/1343/25
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Тичкової О.Ю.
суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
сторони справи:
позивач – Акціонерне товариство «Сенс Банк»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Рудницького Ю.І., який дії в інтересах Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2024 року у складі судді Губської Я.В.,-
ВСТАНОВИВ:
В липні 2024 року представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № 631687771 від 12.06.2021 в розмірі 64255,50 грн. та судових витрат.
Позов мотивовано тим, що 12.06.2021 року між АТ «Альфа-Банк» (на теперішній час змінена назва на АТ «Сенс Банк») та відповідачем ОСОБА_1 , було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631687771. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, яка станом на 25.10 .2023 року становить 64 255,50 грн, з яких 35 050,63 грн – Прострочене тіло кредиту, 8 517,77 грн – відсотки за користування кредитом , 19 928,85 грн – тіло кредиту, 758,25 грн – відсотки за прострочене тіло кредиту, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2024 у задоволені позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав належні та допустимі докази на підтвердження позову. Наведені обставини в своїй сукупності не можуть свідчити про волевиявлення ОСОБА_1 на укладення кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять ні договору, ні оферти на укладення угоди, не підтверджується також, що відповідач засвідчила акцепт на укладення угоди, шляхом накладення електронного підпису або електронного цифрового підпису, чи електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чи аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису).
Не погодившись з рішенням суду Рудницький Ю.І., який діє в інтересах АТ «Сенс банк» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, прийнятого з порушенням норм матеріального і процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що долучений до матеріалів акцепт не може містити підпису позичальника, оскільки він може містити лише підпис банку як відповіді особи, якій адресовано оферту. Також наголошує, що позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за його користування, загальним розміром виплат та сукупними витратами, необхідними для укладення договору.
Отримання кредитної картки та використання кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості та наданою випискою про рух коштів. Крім того, апелянт підкреслює, що суд не здійснив власного розрахунку заборгованості, формально та поверхнево підійшов до розгляду справи. Також зазначає, що відповідач не надав власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти для спростування розрахунку, наданого банком.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що позивачем надано копію Акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». З акцепту вбачаються умови відкриття Відновлюваної кредитної лінії, а саме: найменування продукту: «RED», мета Кредиту для особистих потреб, сума встановленої Кредитної лінії складає 28 700 грн., максимальний ліміт Кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропоновано встановити у розмірі 35,99 % річних. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Згідно довідки б/н про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, підписаний 12.06.2021 року ОСОБА_1 (ідентифікатор 7726), за умовами якого тип кредиту - кредитування рахунку; мета отримання кредиту - споживчі цілі, максимальна сума ліміт кредиту - 200 000 грн; строк кредитування - 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; розрахунковий період дорівнює одному місяцю; тип картки - «MasterCard Debit World» неіменнна/іменна; строк внесення платежу - до 30 числа кожного місяця, наступного за місяцем відкриття картки; сума щомісячного платежу 848 грн.; процентна ставка - 35,99% річних; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 39,59%; абсолютне значення подорожчання кредиту - 170 грн; кількість та розмір платежів, періодичність внесення - щомісячно, не менше розміру обов`язкового мінімального платежу - 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, мінімум 50 грн; пеня - 35,99%; штрафи за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт вчинення прострочення 100 грн в день вчинення прострочення, 300 грн в разі, якщо сума прострочення заборгованості не погашено протягом 5 робочих днів.
Як вбачається зі змісту довідки про ідентифікацію, виданої АТ «Сенс Банк», клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», укладеного між банком та клієнтом, ідентифікований в АТ «Сенс Банк» (а.с. 33).
Як вбачається з Виписки по рахунку заборгованості за кредитом, у ОСОБА_1 станом на 25.10.2023 року існує заборгованість за кредитом №631687771 в розмірі 64255,50 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 19928,85 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом 8517,77грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 758,25 грн (а.с. 22-23)
12.08.2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про найменування АТ «Сенс Банк» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Вказані обставини підтверджені копією протоколу загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 12.08.2022 та копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 30.11.2022 року.
15.07.2024 року АТ «Сенс Банк» направив на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, в якій вимагає впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 64255,5 грн.
При ухваленні нового судового рішення по суті спору апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В матеріалах справи відсутня ОСОБА_2 на укладення угоди, що була в наступному акцептована Банком (а.с.29-30).
Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту не підтверджує укладення договору. 
Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 23.05.2020 по справі № 393/126/20 відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.
Згідно висновку Верховного Суду зробленого у вищезазначеній постанові ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Отже, підписання паспорту споживчого кредиту не може вважатися належним чином укладенням договору про споживчий кредит, дотриманням його форми та погодження умов.
Долучений до матеріалів цивільної справи розрахунок заборгованості за кредитним договором є внутрішнім документом фінансової установи, не відображає за якою процентною ставкою було нараховано заборгованість зі сплати процентів. 
Тому зазначений розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за кредитом перед Банком.
Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.
Отже доказ, який підтверджує заборгованість клієнта, є виписка з банківського рахунку.
На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем, банком до позовної заяви долучено виписку по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 за період з 12.06.2021 по 25.10.2023 року, з якої вбачається, що встановлений ліміт кредиту становить 40215,28 грн.
За змістом зазначеної виписки ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти, користувалась ними та протягом з 12.06.2021 по 23.10.2023 року та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення.
Згідно з правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
Згідно даних виписки по рахунку відповідач отримав 33 700,00 грн, проте Банк на регулярній основі сам збільшував кредитний ліміт, що призвело до збільшення комісії та відсотків за користування карткою, про нарахування яких сторони у встановленому порядку не домовилиь. Без урахування безпідставно нарахованих комісій та процентів боржник повернув повернув Банку 14 269,39 грн. Тому з нього на користь Банку належить стягнути залишок неповернутих грошових коштів у розмірі 19 430,61 грн (33 700,00 – 14 269,39).
Відповідно до ст. 376 ЦПК України порушення судом норм матеріального та процесуального права є підставою для скасування або зміни рішення суду та ухвалення нового рішення у справі. 
Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду – скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. 
Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 30,24% то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 732,53 грн (2422,40 х 30,24/100) за подання позовної заяви до суду, та необхідно стягнути судовий збір 1098,80 (3633,60х30,24/100) за подачу апеляційної скарги, що разом складає 1831,33 грн (732,53+1098,80). 
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд  
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2024 року – скасувати.
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс «Банк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договорм №631687771 від 12.06.2021 року у розмірі 25 945,86 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) 86 коп.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс «Банк» судовий збір у розмірі 1831 (одна тисяча вісімсот тридцять одна) грн 33 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 березня 2025 року.
Головуючий                                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                                О.В. Маміна

       Н.П. Пилипчук