КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 755/4694/24                                  Головуючий у суді першої інстанції   - Яровенко Н.О.
Номер провадження № 22-ц/824/8356/2025                                     Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2025 року                                                                                          м. Київ
Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),     Кашперської Т.Ц.,  Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 року головуючий суддя Яровенко Н.О., ухвалене у місті Києві, повний тест рішення складено 14 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 58 725,37 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 14 674,12 грн, 3 % річних у розмірі 4 323,12 грн., а всього 77 719,61 грн., судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачі є користувачами та мешканцями квартири АДРЕСА_1 , а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Так, відповідачі своєчасно з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії та з січня 2016 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 01 лютого 2024 року складає 58 725,37 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення становить 21 896,43 грн. та заборгованість із сплати послуг за постачання гарячої води в розмірі 36 828,94 грн.
Крім того, відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України, зобов`язані також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в розмірі 14 674,12 грн та 3% річних у розмірі 4 323,12 грн. 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 14 жовтня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро - Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 58 725,37 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро - Реконструкція» інфляційну складову боргу в сумі 14 674,12 грн., 3 % річних в сумі 4 323,12 грн, а всього 18 997,24 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору з кожного відповідача по 1 514,00 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, судом першої інстанції при ухваленні рішення як доказ на підставу задоволення позовних вимог використано лише інформацію про задеклароване місце проживання особи відповідача, проте судом не враховано, що відповідно до позовної заяви за адресою відповідачів закріплено чотири особових рахунки та у житловому приміщенні зареєстровано 10 осіб. 
Вважає, що суду належало з`ясувати за ким у позивача закріплено, ще три особових рахунки по квартирі крім ОСОБА_2 . 
Крім того, вказує, що позивачем всупереч вимогам ст. 43 ЦПК України не надано доказів, що за ОСОБА_1 відкрито окремий особовий рахунок № НОМЕР_1 на опалення та постачання гарячої води на 2 осіб на житлове приміщення, за яким взагалі відсутня заборгованість.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 рокута ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
20 березня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ «Євро - реконструкція» - Смолярчук О.О. на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року в частині позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та відмовити в задоволенні, а в частині позовних вимог до ОСОБА_2 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2024 року залишити без змін. Посилаючись на те, що при перевірці інформації викладеної в апеляційній скарзі ОСОБА_1 було встановлено, що за квартирою АДРЕСА_1 обліковуються 4 особових рахунки. Особовий рахунок № НОМЕР_2 про стягнення заборгованості по якому винесено рішення обліковується за частиною квартири, в якій зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
За ОСОБА_1 , який зареєстрований в частині квартири обліковується особовий рахунок № НОМЕР_1 , а отже не є споживачем послуг по особовому рахунку № НОМЕР_2 та не є належним відповідачем по справі.
Вказує, що за результатом звернення ОСОБА_1 останньому видано довідку, щодо розміру наявної заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 .
Звертає увагу, що відмова в задоволенні вимог позивача в частині стягнення неналежного відповідача не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по справі в цілому та безпосередньо не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з іншого співвідповідача по справі, яка є споживачем послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».
23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-Реконструкція».
Проект договору про надання ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511).
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №109479482 від 23 березня 2024 року та довідкою №109412238 від 22 березня 2024 року, а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою.
Матеріали справи свідчать, що між сторонами не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція», мотивував своє рішення тим, що на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, проте відповідачами не здійснюється оплата послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому витрати з надання вказаних послуг підлягають стягненню з боржників (відповідачів). При обрахуванні суми заборгованості з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води судом першої інстанції в основу обчислень покладена наданий позивачем розрахунок заборгованості. Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» 3 % річних у розмірі 4 323,12 грн та інфляційна складова у розмірі 14 674,12 грн., погодившись із розрахунком позивача в цій частині складової вимоги заборгованості.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Таке ж за змістом положення містила і  частина 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону чинної до 10 грудня 2017 року.
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630  встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.
Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання.
Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати послуг з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії, а також гарячого водопостачання та наявність порушеного права ТОВ «Євро-Реконструкція» в цій частині вимог.
Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, тому позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та гарячого водопостачання із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що судом при розгляді справи не було враховано та не перевірено, що позивачем у позовній заяві було зазначено, що за адресою АДРЕСА_3 закріплено чотири особових рахунки. 
Звертаючись з позовом до відповідачів позивачем додано розрахунки заборгованості за житлового - комунальні послуги з опалення та постачання гарячої води на 2 осіб по житловому приміщенню квартири АДРЕСА_4 , відповідно до яких власником особового рахунку № НОМЕР_2 є лише відповідачка ОСОБА_2 . (а.с. 6-9)
Відповідно до долученого до матеріалів справи витягу з реєстру територіальної громади міста Києва № 105227849 від 11 січня 2024 року у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано 10 осіб. 
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи не в повному обсязі було з`ясовано з ким у позивача ТОВ «Євро - Реконструкція» закріплено інші три особових рахунки крім ОСОБА_2 по квартирі. 
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Як вбачається з матеріалів справи розгляд справи, яка переглядається здійснено судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України особливістю такого порядку є розгляд справ за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
З матеріалів справи встановлено, що ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами суд направив ОСОБА_1 за адресою реєстрації: АДРЕСА_5 , однак рекомендоване поштове повідомлення 0600259155697 повернулося на адресу суду.
В той же час, частина шоста статті 272 ЦПК України визначає, що днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
За таких обставин матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд щодо нього справи та не мав можливості висловити заперечення проти позовних вимог та подати докази на їх підтвердження.
Враховуючи ту обставину, що відповідач не отримував копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у даній справі та копію позовної заяви, останній не мав рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Вирішуючи спір в частині позовних вимог до ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з наступного.
Звернувшись з апеляційною скаргою та долучивши до матеріалів справи витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_4 , є квартирою спільного заселення, загальною площею 101,9 кв. м, житловою 69,9 кв. м (а.с. 69). 
Згідно із рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2-924/06 від 19 травня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дніпровська районна в м. Києві держана адміністрація про зміну договору найму, змінено договір найму житлового приміщення площею 29,1 кв. м, яке складається з двох кімнат площами 11,7 кв м. та 17,4 кв м. в комунальній квартирі АДРЕСА_1 . Виділено ОСОБА_1 та його неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користування ізольовану жилу кімнату площею 11,7 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 , яка на поверхневому плані позначена цифрою «11». Зобов`язано Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію укласти з ОСОБА_1 окремий договір найму на жилу кімнату площею 11,7 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 , та відкрити на його ім?я особовий рахунок на цю кімнату. (а.с. 61-64)
11 грудня 2006 року Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією ОСОБА_1 з сім`єю з двох осіб було видано ордер № 4002 серія Б на право зайняття жилого приміщення жилою площею 11,7 кв. м, яке складається з однієї кімнати в комунальній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . До ордера було включено дві особи: ОСОБА_1 та   ОСОБА_4 (а.с. 65).
Відповідно до Свідоцтво про право власності Серія САК № 597638 , виданого 28 листопада 2013 року Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією, згідно з розпорядженням № 33-357, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належать на праві власності кожному 16/200 часток у квартири спільного заселення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна площа означених часток квартири становить 17,00 кв.м. (а.с. 68)
Відповідно до довідки, яка видана ОСОБА_1 вбачається, що він разом із своїм сином ОСОБА_4 займають окрему кімнату житловою площею 11,7 м.2 (а.с. 66).
Як вбачається з довідки про відсутність (наявність) заборгованість, яка видана ОСОБА_1 за останнім рахується окремий особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 58)
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що він з метою уникнення скандалів з ОСОБА_2 із жовтня 2014 року разом із дружиною та сином не проживає за адресою реєстрації місця проживання, що підтверджується декларацією про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с. 75-76), посвідчення Новоодеської міської територіальної громади Миколаївської області, даними військового квитка про взяття на військовий облік (а.с. 77 -79) та довідкою виконавчого комітету Новоодеської міської ради м. Нова Одеса про склад сім`ї, відповідно до якої він разом із своєю сім`єю фактично проживають за адресою: АДРЕСА_6     (а.с. 80)
Відтак обставиною, яка підлягала доказуванню сторонами та встановленню судом, є обставина перевірки судом власника особового рахунку № НОМЕР_2 на який посилався позивач та перевірку інших трьох особових рахунків.
Як на підставу стягнення заборгованості з відповідачів, позивач посилався на факт реєстрації місця їх проживання за вказаною адресою.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи документами має власний відкритий особовий рахунок- № НОМЕР_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
Натомість позовні вимоги, пред`явлені до ОСОБА_1 задоволенню не підлягають як такі, що пред`явлені до неналежного відповідача.
Крім того, позивач у відзиві на апеляційну скаргу не заперечував, що при перевірці інформації викладеної в апеляційній скарзі було встановлено, що за квартирою АДРЕСА_4 , обліковуються 4 особових рахунки (о/р № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_2 , НОМЕР_1 ) та особовий рахунок № НОМЕР_2 про стягнення заборгованості по якому винесено рішення обліковується за частиною квартири, в якій зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції,  обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахування наведеного колегія суддів вважає, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_1 , та в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2024 рокув частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»до ОСОБА_1  скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»у задоволенні позовних вимог до  ОСОБА_1 та в частині стягненні судового збору із ОСОБА_1  відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Текст постанови складено 02 червня 2025 року.
 
Судді : 
 
  _______________                ________________                 ______________
   М.А.Яворський                    Т.Ц.Кашперська                    В.О.Фінагеєв