ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/293/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/5217/24 Категорія: 305010900  	Троян Т. Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Карпенко О.В., 
за участю секретаря Бєлан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Дім дверей» – адвоката Ремші Дмитра Сергійовича та представника ОСОБА_1 – адвоката Слободянюка Андрія Ігоровича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Дверей», ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 19 травня 2023 року о 18 год. 35 хв. в с. Карапиші, Обухівського району, Київської області, по вул. Незалежності, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля GRAND CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
31 серпня 2023 року постановою Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/725/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2023 року постанову Миронівського районного суду Київської області залишено без змін.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 станом на 19 травня 2023 року була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ». На даний час страхова компанія сплатила позивачу 240 000,00 грн. в розрахунок відшкодування матеріальної шкоди. Проте вказана сума відшкодування не покриває матеріальні збитки.
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 2916 від 06 червня 2023 року, за проведення якого позивач сплатив кошти в сумі 5500,00 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля GRAND CHEROKEE, в результаті пошкодження автомобіля при ДТП складає 1 175 224,87 грн.
На даний час позивачу залишено не відшкодованими кошти в сумі 935 224, 87 грн., які підлягають стягненню з ТОВ «Дім Дверей».
Зазначив, що автомобіль, яким керував відповідач ОСОБА_1 на правовій підставі належить цьому підприємству, а, на момент ДТП, відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з вказаним підприємством. Тому саме дана юридична особа несе цивільну відповідальність за дії ОСОБА_1 .
Крім того, в результаті ДТП позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які були пережиті ним. Дана ДТП зумовила негативні зміни в його житті: наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення, негативні переживання, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість, а часом і неможливість виконання повсякденних обов`язків, психологічного дискомфорту, відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення. Ці негативні зміни не входили до його життєвих планів. Викликає обурення також і та обставина, що відповідачі не допомагали усунути заподіяну шкоду, і по теперішній час жодного разу не запропонували свою матеріальну допомогу у відшкодуванні заподіяної шкоди. Таким чином, внаслідок ДТП позивачу були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру його немайнових втрат, він оцінює у 100 000,00 грн.
На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача 1 - ТОВ «Дім Дверей» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 935 224,87 грн. в розрахунок відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП; стягнути з відповідача 2 - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 100 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП; стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, витрати на проведення експертного дослідження та судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Дім дверей» на користь ОСОБА_2 розмір матеріальної шкоди в сумі 935 224,87 гривень, витрати пов`язані з оплатою судової експертизи в розмірі 5500,00 гривень, судовий збір в розмірі 9352,20 гривень, а всього стягнути 950077,07 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8 000,00 гривень моральної шкоди,  судовий збір в розмірі 96,90 гривень, а всього стягнути 8096,90 гривень.
Рішення суду мотивовано тим, що постановою Миронівського районного суду Київської області від 31.08.2023 року встановлено вину ОСОБА_1 у зазначеній ДТП.
На момент ДТП ОСОБА_1 працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дім Дверей», власником автомобіля Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «Дім Дверей».
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, суд дійшов висновку, що до стягнення з ТОВ «Дім Дверей» на користь ОСОБА_2 підлягає сума матеріального збитку завданого в результаті ДТП в розмірі 935 224,87 грн. грн. (1 175 224, 87 грн. – 240 000,00 грн.)
Щодо стягнення моральної шкоди із ОСОБА_1 , то суд першої інстанції виходив з того, що розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
З урахуванням обставин справи, суті позовних вимог, негативних наслідків, що настали в результаті дій відповідача ОСОБА_1 , суд вважав, що розумним та обґрунтованим є розмір моральної шкоди - 8 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням представник ТОВ «Дім Дверей» – адвокат Ремша Д.С. та представник  ОСОБА_1  – адвокат Слободянюк А.І.спільно подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, просять його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказують, що саме ПрАТ «СК «ПЗУ» відповідає перед позивачем за заподіяну ОСОБА_1 шкоду в межах 260 000 грн. Натомість, позивач у позовній заяві вказує на те, що ПрАТ «СК «ПЗУ» сплатила позивачу лише 240 000,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди. Відтак, має місце не виплата усієї суми відшкодування матеріальної шкоди страховою компанією перед позивачем. 
Зазначають, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Крім того, вказують, що наданий позивачем висновок експерта, не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки не містить підтверджень того, що ФОП ОСОБА_3 і доручена особа ОСОБА_4 мають статус відповідного експерта у даній галузі, такий звіт не містить застережень щодо того, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
В апеляційній скарзі також зауважено, що позивачем не було надано до суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що саме у зв`язку з наведеними ним у позові обставинами йому було завдано моральної шкоди. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що 19 травня 2023 року о 18 год. 35 хв. в с. Карапиші, Обухівського району, Київської області по вул. Незалежності, 10 сталася ДТП за участю автомобіля Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля GRAND CHEROKEE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Миронівського районного суду Київської області від 31.08.2023 року справа № 371/725/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно вказаної постанови вбачається, що 19.05.2023 року о 18-35 год. в с. Карапиші вул. Незалежності, 10 Обухівський район Київської області, водій автомобіля Merсedes д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час виконання обгону, не переконався що водій транспортного засобу GRAND CHEROKEE д/н НОМЕР_2 під керування громадянина ОСОБА_2 рухався по трасі по тій самій смузі, в самому повороті ліворуч, в результаті відбулось зіткнення.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до Полісу № ЕР.212727206 цивільно-правова відповідальність водія Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».
Полісом № ЕР.212727206 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи – 0,00 грн.
Відповідно до Заяви про приєднання (Акцепт) до Договору приєднання (Оферта) № 001 від 22.11.2021, що разом складають Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) від 29.12.2022 року, ліміт забезпеченого транспортного засобу Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 в частині ДЦВ складає 100 000,00 грн.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний письмово надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Як вбачається із Страхового Акту № DC.EP.212727206.L0002.01, ОСОБА_2 зобов`язано провести виплату страхового відшкодування на підставі умов договору страхування за ризиком «Пошкодження майна третіх осіб» у розмірі 100 000,00 грн.
Як вбачається зі страхової справи, відповідно до Страхового Акту № 28453/1, ОСОБА_2 нараховане страхове відшкодування у розмірі 160 000,00 грн. та додатково 80 000,00 гривень.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 14.06.2023 року, останній погодився із сумою страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в розмірі 240 000,00 грн. та після виплати страхового відшкодування претензій до страхової компанії мати не буде.
Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля Jeep GRAND CHEROKEE д/н НОМЕР_2 , складеного 06 червня 2023 року ФОП ОСОБА_3 , збиток завданий власникові автомобіля Jeep GRAND CHEROKEE д/н НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 1 175 224,87 грн.
Позивачем зазначено, що з врахуванням виплаченої йому суми страхового відшкодування у розмірі 240 000,00 грн., не відшкодованими залишаються кошти в розмірі 935 224,87 грн.
Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) сформульовано висновок, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки – роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою – роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).
Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.
Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, та у постановах Верховного Суду: від 23 березня 2020 року у справі № 373/1773/18-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 501/2298/16-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 534/872/16-ц.
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки необхідно розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (постанова Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17).
На момент ДТП ОСОБА_1 працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дім Дверей», власником автомобіля Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 є ТОВ «Дім Дверей».
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди (в даному випадку власником транспортного засобу), свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у тій частині, що ТОВ «Дім Дверей», як роботодавець винуватця ДТП повинен відшкодувати завдану шкоду потерпілому у зв`язку з недостатністю страхового відшкодування.
Однак, колегія суддів не в повній мірі погоджується із визначеним судом розміром такого відшкодування.
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до Полісу № ЕР.212727206 цивільно-правова відповідальність водія Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».
Полісом № ЕР.212727206 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи – 0,00 грн.
Відповідно до Заяви про приєднання (Акцепт) до Договору приєднання (Оферта) № 001 від 22.11.2021, що разом складають Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ДЦВ) та від нещасного випадку на транспорті (ДНВ) від 29.12.2022 року, ліміт забезпеченого транспортного засобу Mercedes – Benz Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 в частині ДЦВ складає 100 000,00 грн.
Отже, загальний розмір страхового відшкодування шкоди завданої майну потерпілого, яка підлягає до виплати страховиком становить 260 000,00 грн.
Однак, ОСОБА_2 погодився на виплату страхового відшкодування у розмірі 240 000,00 грн., що підтверджується його заявою від 14.06.2023 року (а.с. 106).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц).
Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (касаційне провадження № 14-176цс18).
З огляду на установлені у справі обставини, а також виходячи зі змісту норм права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що, оскільки позивач фактично добровільно погодився з розміром страхового відшкодування, яке зменшено на суму 20 000,00 грн., тому вказаний обов`язок зі сплати даної суми не може бути покладений на винуватця ДТП, тобто у даній справі на роботодавця ТОВ «Дім Дверей».
Таким чином, до стягнення з ТОВ «Дім Дверей» на користь ОСОБА_2 підлягає сума матеріального збитку завданого в результаті ДТП в розмірі 915 224,87 грн. грн. (1 175 224, 87 грн. – 260 000,00 грн.)
Щодо тверджень викладених у апеляційній скарзі, які стосуються наданого позивачем Звіту №2916 про оцінку автомобіля Jeep CRAND CHEROKEE д/н НОМЕР_2 , складеного 06 червня 2023 року ФОП ОСОБА_3 , на підставі проведеної оцінки оцінювачем ОСОБА_5 , то колегія суддів враховує наступне.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У апеляційній скарзі зазначено, що у матеріалах справи відсутні підтвердження того, що ФОП ОСОБА_3 і доручена особа ОСОБА_4 мають статус відповідного експерта у даній галузі, такий звіт не містить застережень щодо того, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України)
У частині шостій статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно частини п`ятої статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Звіт № 2916 про оцінку автомобіля Jeep GRAND CHEROKEE д/н НОМЕР_2 було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний звіт не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, ОСОБА_4 є оцінювачем за напрямком 1.3 «Оцінка дорожніх транспортних засобів», тому вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Jeep GRAND CHEROKEE д/н НОМЕР_2 , становить 1 175 224,87 грн. Доказів на спростування розміру матеріального збитку відповідачами не надано, правом на призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи відповідачі не скористалися.
Вказані висновки суду узгоджуються із висновками викладеними у постанові Верховного Суду у справі №522/2891/20 від 25 січня 2023 року.
Щодо відшкодування моральної шкоди
Положеннями статті 23 ЦК України значено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Водночас суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.
Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки — роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
З аналізу норм статей 1167, 1187 ЦК слід дійти висновку, що за моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.
Водночас, позивач заявив вимоги про відшкодування моральної шкоди до винуватця ДТП ОСОБА_1 , а не до роботодавця.
За таких обставин, стягнення відшкодування моральної шкоди на користь позивача з ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону.
За результатами розгляду справи, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення апеляційної скарги у частині стягнутої майнової шкоди, та зміни рішення суду у даній частині, а також скасування судового рішення в частині моральної шкоди. 
Щодо судових витрат
Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 заявлено до відповідачів майнові вимоги у сумі 1 035 224,87 грн., тому розмір судового збору, який підлягав ним до сплати при подачі позовної заяви становив 10352,25 грн.
Враховуючи, що за результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог на загальну суму 915 224,87 грн. (88,41%), тому позивачу підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 9152,24 грн. При цьому, колегія суддів, зважаючи на те, що вимоги задоволені лише до відповідача ТОВ «Дім Дверей», вважає за доцільне стягнути з ТОВ «Дім Дверей» судовий збір у розмірі 9152,14 грн.
Оскільки витрати пов`язані з оплатою звіту становлять 5500,00 грн., тому з огляду на пропорційність їх відшкодування до розміру задоволених вимог про відшкодування майнової шкоди, з ТОВ «Дім Дверей» підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 5382,30 грн. (97,86%)
Також колегія суддів враховує, що за подання апеляційної скарги відповідачами було сплачено 14 148,36 грн. (виходячи з оспореної суми), тому з позивача на користь відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. (2,96% - задоволено вимоги апеляційної скарги). При цьому, виходячи з того, що у стягненні моральної шкоди відмовлено, а це становить 0,85% від оспореної суми, тому з позивача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмір 3,56 грн., а на користь ТОВ «Дім Дверей» - 416,44 грн.
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Застосувавши зустрічне зарахування, з ТОВ «Дім Дверей» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8735,70 грн.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Дім Дверей» – адвоката Ремші Дмитра Сергійовича та представника ОСОБА_1 – адвоката Слободянюка Андрія Ігоровича – задовольнити частково.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2024 рокув частині відшкодування моральної шкоди – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2024 року– змінити у частині стягнутої майнової шкоди та судових витрат, зменшивши розмір матеріальної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім дверей» на користь ОСОБА_2 з 935 224,87 грн до 915 224,87 грн., а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дім дверей» на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані з оплатою судової експертизи в розмірі 5382,30 грн. та судовий збір в розмірі 8735,70 грн. 
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3,56 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 08 квітня 2025 року.

Судді