ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3428/23  Номер провадження 33/814/205/25	Головуючий у 1-й інстанції Високих М. С.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник – адвокат Павлюк Ігор Олександрович,

на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП 

стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік і стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, 15 грудня 2023 року о 06:54 год у м. Полтаві по вул. Лисенка, 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ-110217ЗНГ», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки, зі згоди водія, за допомогою газоаналізатора «DRAGER» 6820 ALCOTEST, результат якого склав 0,39 ‰.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Із постановою судді не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник – адвокат Павлюк І.О., який в апеляційній скарзі просить постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2024 року по справі № 553/3428/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була безпідставною.
Стверджує, що відеозапис, який наданий працівниками поліції є недопустимим доказом, оскільки на ньому неповністю відображені події.
Також, посилаючись на Віденську Конвенції про дорожній рух стверджує, що у ОСОБА_1 була допустима норма алкоголю в крові.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Павлюк І.О. будучи належним чином повідомленими про розгляд у справі в судове засідання не з`явилися. 
Від захисника – адвоката Павлюка І.О. надійшло клопотання про відкладення розгляд у справі.
Мотиви суду
Щодо відкладення розгляду справи
Як було вказано вище, захисником – адвокатом Павлюком О.І. було заявлено клопотання про відкладення розгляду у справі, у зв`язку з його участю у слідчих діях за межами м. Полтави.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що виходячи з положень статті 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника не є обов`язковою.
Верховним Судом у пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18, крім іншого, зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. 
Слід зауважити, що захисник - адвокат Павлюк І.О. вже звертався з клопотанням про відкладення розгляду у справі до суду апеляційної інстанції, а саме: розгляд справи був відкладений 20 лютого 2025 року, у зв`язку із зайнятістю захисника у в іншому судовому засіданні, при цьому сам ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився та не повідомим причини неявки. 
Також,суд апеляційної інстанції зазначає, що неявка захисника не звільняє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності від явки до суду.
В подальшому, в судове засідання призначене на 27 березня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не прибув, документів на підтвердження поважності відсутності в судовому засіданні надано не було.
Крім того, суд апеляційної інстанції констатує, що скаржник виклав свою позицію щодо оскарженої постанови в апеляційній скарзі, надав докази, які вважав за необхідне надати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення мають достатні дані для розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника.
За вище встановлених обставин підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Щодо оскаржуваної постанови
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У статті 280 КУпАП зазначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту статті 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У пункті 2.9 а ПДР України вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з пункту 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі -спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У пункті 7 розділу ІІ Інструкції зазначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Суд першої інстанції, при розгляді справи, дотримався положень статті 245 КУпАП та правильно вказав, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, дослідженими в повному обсязі. 
Надавши оцінку доказам у справі, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги
Згідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Оскільки встановлено, що у водія мались ознаки сп`яніння він був зобов`язаний виконати вимоги пункту 2.5. ПДР України.
Отже, твердження скаржника про те, що не було підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не дають підстави, в даному випадку, для висновку про відсутність у його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Посилання апеляційної скарги, що відеозапис, який мається в матеріалах недопустимий доказ, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення та не спростовують обставин вчиненого правопорушення, передбаченого частиною 1 статі 130 КУпАП.
З вище вказаного відеозапису, а саме з другого файлу, вбачається рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та його зупинка. 
На першому записі з бодікамери працівників поліції зафіксовано спілкування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з працівниками поліції, проходження огляду останнім та подальше складення протоколу. 
Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась нагрудним реєстратором, номер якого, дата та час фіксації наявні на відеозаписах, на законних підставах, у відповідності до вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відеозапис є одним із доказів у справі, які в своїй сукупності з іншими доказами, доводять обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.
Доводи захисника, що показники вмісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 є гранично допустимими з огляду на Конвенцію про дорожній рух від 08 листопада 1968 року (далі – Конвенція) не заслуговують на увагу зважаючи на наступне.
Відповідно до статті 8 Конвенції, зокрема пунктів 5 та 6, водій повинен контролювати свій транспортний засіб так, щоб бути завжди спроможним належним чином ним управляти. Він повинен бути знайомий з правилами дорожнього руху, приписами у сфері безпеки дорожнього руху, а також з такими чинниками, що можуть впливати на його поведінку, як втома, вживання лікарських препаратів і управління транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотиків.
В національному законодавстві потрібно передбачити спеціальні положення, що стосуються управління під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з управлінням транспортним засобом. У будь-якому випадку, максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Тобто, Конвенція встановлює максимальний рівень присутності алкоголю в крові водія та/або повітрі, що видихається, тому національне законодавство не може встановлювати рівень алкоголю вищий, ніж передбачений у вказаній Конвенції, натомість, органи кожної держави не позбавлені права встановити рівень алкоголю нижчий, ніж у Конвенції.
Згідно з пункту 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.
Тобто, допустимий рівень алкоголю в крові водія, визначений національним законодавством України та не може перевищувати 0,2 ‰ алкоголю.
Якщо при проведенні огляду водія на стан сп`яніння з використанням технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, та/або у медичному закладі, вміст алкоголю в крові визначається на рівні, що перевищує 0,2 ‰, то є підстави стверджувати про алкогольне сп`яніння водія.
Висновки суду
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, матеріали справи не містять і під час апеляційного перегляду не встановлено.
Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1   у вчиненні адміністративних правопорушень та кваліфікація дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою. 
Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом.
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.
Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а постанова судді без змін. 

Керуючись статтею 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник – адвокат Павлюк Ігор Олександрович, - залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                         В.П. Пікуль