Дата документу 29.04.2025 Справа № 336/2127/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/2127/25 Головуючий у 1 інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22ц/807/911/25          Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
29 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Гончар М.С.,
Трофимової Д.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року у справі у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виробнично-сервісного СТО Карлссон, треті особи: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ІНТЕР ПОЛІС", ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином (смертю фізичної особи), -
В С Т А Н О В И ЛА:
У березня 2025 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Приватного виробнично-сервісного СТО Карлссон, треті особи: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ІНТЕР ПОЛІС", ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином (смертю фізичної особи). 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 10 березня 2025 року справу передано за підсудністю на розгляд іншому суду – Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване ухвалу та направити справу для подальшого розгляду до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що подаючи позовну заяву про стягнення боргу за договором позикипозивач обґрунтував вибір місця підсудності саме до Шевченківськогорайонного суду м. Запоріжжя тим, що за правилами ч.3 ст. 28 ЦПК України.
Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 9 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
В силу вимог ст.367ч.1ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Постановляючи ухвалу про направлення за підсудністю до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що у відповіді на запит №1175911 від 06.03.2025 року з Єдиного демографічного реєстру – адреса місця реєстрації позивача в м. Запоріжжя – інформація відсутня.
Колегія суддів не погоджується з вказаним рішенням суду.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Приватного виробнично-сервісного СТО Карлссон, треті особи: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ІНТЕР ПОЛІС", ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином (смертю фізичної особи).
До позовної заяви долучено копію паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 виданий Хортицьким РВ УМВС України в Запорізькій області 24 липня 2004 року, з якого вбачається, що місцем реєстрації  ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .
З відповіді на запит №1175911 від 06.03.2025 року з Єдиного демографічного реєстру вбачається, що за введеними параметрами запиту особу не знайдено.
Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).
Згідно зчастиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).
Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.
Законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина 3 статті 28 ЦПК України передбачає наступне - позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.
Згідно роз`яснень, викладених у п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Позивач скористався правим визначення альтернативної підсудності передбаченої ч. 3 статті 28 ЦПК України.
Посилаючи в оскаржуваній ухвалі на відповідь на запит №1175911 від 06.03.2025 року з Єдиного демографічного реєстру з якого вбачається, що за введеними параметрами запиту особу не знайдено, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність передання справи за підсудністю до іншого суду, не здійснив інші заходи, спрямовані на встановлення місця реєстрації та проживання позивача (здійснення запитів щодо місця реєстрації позивача не в електронній формі).
Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для передання справи до іншого суду є передчасним.
Відповідно до положень статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи, що договором визначено місце виконання спірного зобов`язання, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 10 березня 2025 року та є підставами її скасування і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повний текст судового рішення складено 29 квітня 2025 року.
Головуючий

Судді: