ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/8457/24                              Головуючий у 1 інстанції - Каліновська А.В.
                                                                                    Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 травня 2025 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого          Василенка Я.М.,
суддів                    Ганечко О.М., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:  
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області щодо невиплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 158 479, 36 грн., за період з 01.06.2021 по 31.01.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаської області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 158 479, 36 грн. за період з 01.06.2021 по 31.01.2024 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини 2 статті 46 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   та Закону України   «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, починаючи з 01.06.2021.
На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23 відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та   загальна сума доплати пенсії за період з 01.06.2021 до 31.01.2024 становить 158 479, 36 грн.
На звернення позивача щодо виплати їй   заборгованості із пенсійних виплат за період з 01.06.2021 до 31.01.2024   на суму 158479,36   грн відповідач листом від 25.06.2024 №8732-7647/М-05/8-2300/24 повідомив позивача, що виплата зазначеної доплати пенсії, нарахованої на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23, обліковується в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою державною програмою та буде здійснено її погашення за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася за їх захистом до суду першої інстанції з даним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовна вимога щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є передчасною, а підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пенсії, нарахованої на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23 за період з 01.06.2021 до 31.01.2024   на суму 158 479,36 грн. - відсутні.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції не вірно зазначено, що спірна сума у розмірі 158 479,36 грн. є доплатою пенсії, нарахованої за рішенням суду, що виплачується за окремою програмою. Зазначає, що спірна сума є основною, без будь-яких нарахувань та невиплачена з вини відповідача. Також вважає, що період припинення виплат пенсії з 01.06.2021 до 31.01.2024 виник виключно з протиправних дій та бездіяльності відповідача, за вказаний період утворилась заборгованість у розмірі 158 479, 36 грн., вказана сума була нарахована відповідачем, проте залишається невиплаченою, отже, на думку апелянта, є всі підстави зобов`язати відповідача здійснити таку виплату з компенсацією втрат частини доходів.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Стаття 19 Конституції України   передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Відповідно до ч.2-3   статті 14 КАС України   судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Водночас,   статтею 370 КАС України   визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаської області та отримує пенсію за вислугу років, обчислену відповідно до   Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   (далі   Закон № 1058-ІV).   
Відповідно до підпункту 2-1 пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-ІV пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Виконання рішень суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності   Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету, здійснюються за окремою бюджетною програмою.
Згідно з абзацом 2 пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2   (в редакції   постанови правління Пенсійного фонду України № 35-1 від 09.12.2021) (далі - Порядок) видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, виданими або ухваленими після набрання чинності   Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»   плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм на відповідний рік. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.
Відповідно до пункту 4 Порядку кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в електронних пенсійних справах.
Для обліку усіх судових рішень Пенсійний фонд України веде Реєстр судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі   Реєстр). Реєстр формується загалом по державі за датою набрання законної сили судових рішень.
Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відповідачем виконані дії, спрямовані на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23.
Разом з цим, відповідач діє відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого   постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1.
Відтак,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пенсії, нарахованої на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 у справі №580/2042/23 за період з 01.06.2021 до 31.01.2024   на суму 158 479,36 грн., та вважає доводи апелянта безпідставними.
Щодо доводів апелянта про зобов`язання відповідача нарахувати компенсацію втрати частини доходів, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). 
Згідно статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 
У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Колегія суддів звертає увагу, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати здійснюється у разі, якщо належний особі дохід було нараховано, але не виплачено.
Разом з тим, нарахування та виплата пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 158479,36 грн., за період з 01.06.2021 по 31.01.2024 позивачу не була виплачена.
Між тим, у справі № 404/6317/16-а (постанова від 10.07.2018) суд касаційної інстанції прийшов до висновку про передчасність вимог позивача в частині виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з відмовою пенсійного органу поновити виплату пенсії з посиланням на   ст. 4 Закону № 2050, відповідно до якої      виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Верховний Суд зазначив, що враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для звернення із даною вимогою можуть виникнути у позивача виключно після виплати її відповідачем з порушенням строків встановлених   Законом.
Відтак,  зважаючи на вищевикладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх передчасності є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують позицію суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань та/або посилань скаржника на незаконність рішення суду першої інстанції.
Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, колегія суддів також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                Ганечко О.М.

                                                                                          Мельничук В.П.